УХВАЛА

03 червня 2026 року 
м. Київ

справа №580/5518/25
адміністративне провадження № К/990/24032/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі №580/5518/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що виразилась у не застосуванні у період з 29 січня 2020 року по 29 квітня 2023 року чинної редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року по 29 квітня 2023 року із застосуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, обчислених у відповідності до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у первісній редакції, а саме: шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовлено. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року повернути скаржнику.
26 травня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі №580/5518/25. Скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з такого.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року апелянту продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги на десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
13 квітня 2026 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява апелянта про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, обґрунтована тимчасовою відсутністю коштів на його оплату.
Ознайомившись зі змістом зазначеного клопотання, а також поданими до нього документами, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачав підстав для його задоволення, виходячи з такого.
Згідно зі статтею 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, звільнити від їх сплати повністю або частково, а також відстрочити або розстрочити їх сплату на визначений строк.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк за наявності передбачених законом підстав.
Обов`язок доведення обставин, що є підставою для відстрочення сплати судового збору, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.
Як убачається з матеріалів справи, апелянтом не надано належних доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість сплати судового збору у встановленому законом розмірі.
Посилання апелянта на відсутність або недостатність бюджетного фінансування саме по собі не є належною підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки такі обставини не звільняють суб`єкта владних повноважень від виконання процесуальних обов`язків.
Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» відповідачу не надано пільг щодо сплати судового збору.
Військова частина НОМЕР_3 як суб`єкт владних повноважень не належить до кола осіб, щодо яких законом передбачено пільги зі сплати судового збору, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів для забезпечення його сплати.
Суд також враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Таким чином, апелянт, маючи намір реалізувати право на апеляційний перегляд справи, повинен був забезпечити своєчасне виконання вимог процесуального закону та суду, зокрема щодо сплати судового збору.
Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що відсутність фінансування, а також сам факт запровадження воєнного стану не можуть вважатися безумовними підставами для відстрочення сплати судового збору без надання відповідних доказів.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору.
Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, оформленої з порушенням вимог статті 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо недоліки, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, не усунуті у встановлений судом строк.
Таким чином, зважаючи на те, що апелянтом не виконано вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та не надано доказів сплати судового збору, апеляційна скарга підлягає поверненню.
З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянту було надано достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги та з урахуванням тривалого перебування апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції на стадії залишення її без руху, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вищезазначеного клопотання.
Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з частини п`ятої статті 298 КАС України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, внаслідок невиконання останнім вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини.
При цьому, Суд зауважує, що військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі №580/5518/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.Е. Мацедонська

М.І. Смокович