ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1536/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , третя особа1) та ОСОБА_3 (далі – ОСОБА_3 , третя особа2), про визнання протиправною бездіяльність у зв`язку із відмовою в направленні заяви від 10.11.2025 про виплату одноразової грошової винагороди в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі – Постанова №168), до комісії з призначення одноразової грошової допомоги Державної прикордонної служби України;
зобов`язання повторно розглянути заяву від 10.11.2025 та направити її з додатками на розгляд комісії з призначення одноразової грошової допомоги Державної прикордонної служби України для призначення одноразової грошової допомоги як сину загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , з врахуванням висновків суду. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сержанта ОСОБА_4 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.05.2023 №232-ОС було зараховано до списків особового складу у зв`язку з мобілізацією. 16.07.2024 він загинув у с.Олександро-Шультине Краматорського району Донецької області, про що складено актовий запис №128. Наказом від 19.08.2024 №774-ОС його виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю.
Відповідно до протоколу ЦВЛК від 06.09.2024 №509 встановлено, що поранення, які призвели до смерті ОСОБА_4 , пов`язані із захистом Батьківщини. Наказом від 28.12.2024 №1267-ОС одноразову грошову допомогу було призначено матері загиблого ОСОБА_2 та дружині ОСОБА_3 .
Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 31.07.2025 встановлено факт батьківства ОСОБА_4 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі цього рішення 19.09.2025 відповідні відомості внесено до свідоцтва про народження позивача. Також ОСОБА_5 зазначено членом сім`ї в акті розслідування нещасного випадку НВС-5 №361-2024.
10.11.2025 позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №168, додавши необхідні документи. Однак листом від 24.11.2025 заяву залишено без реалізації з посиланням на те, що допомогу вже призначено матері та дружині загиблого, а позивачу рекомендовано вирішувати спір в судовому порядку.
З метою досудового врегулювання спору позивач направив заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак останні залишили їх без розгляду.
Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки відповідно до статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-XII) право на отримання одноразової грошової допомоги не залежить від реалізації такого права іншими особами.
З огляду на вказане просить позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.54). 
В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.58-63) відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповіддю від 24.11.2025 №03.3/К-4110/4360 повідомлено позивача про прийняте рішення. Одночасно було роз`яснено, що позивач має право на вирішення перерозподілу коштів в судовому порядку. Відповідач вважає відповідь від 24.11.2025 № 03.3/К-4110/4360 обґрунтованою та законною, оскільки альтернативних дій у Комісії по відношенню до подальшого розгляду заяви від 13.11.2025 позивача не було, окрім як залишити вказану заяву без реалізації.
В даному випадку, під час розподілу коштів відповідачу не відомо було про сина. Більш того, станом на момент смерті військовослужбовця інформація (рішення), що у останнього є повнолітні діти, не надходила. Лише в березні 2025 року позивач звернувся до суду із встановленням факту батьківства. Відповідно, одноразова грошова допомога була розділені на двох осіб: матір та дружину. 
З огляду на викладене, оскільки одноразова грошова допомога призначена, відповідач під час розгляду заяви від 10.11.2025 Вх. №К-4110 від 13.11.2024 керувався пунктом 2 Постанови №168, згідно якого якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.101-104).
Інших заяв по суті справи не надходило.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) від 11.05.2023 №232-ОС сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення у зв`язку з мобілізацією (а.с.18).
ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Олександро-Шультине Краматорського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (актовий запис №128) (а.с.14).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) від 19.08.2024 №774-ОС ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю (а.с.19).
Витягом із протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм (далі – ЦВЛК) від 06.09.2024 №509 встановлено, що поранення, яке призвело до смерті ОСОБА_4 , пов`язано із захистом Батьківщини (а.с.16).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) від 28.12.2024 №1267-ОС на підставі рішення комісії, що затверджене Висновком про призначення одноразової грошової допомоги від 27.12.2024 №435, призначено матері — ОСОБА_2 та дружині — ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови №168 в розмірі 15 млн. грн (а.с.42-43).
Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 31.07.2025 встановлено факт батьківства ОСОБА_4 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29-37). Відомості про батька внесені до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис №9) (а.с.28). 
10.11.2025 позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №168, додавши необхідні документи (а.с.26-27)
Листом від 24.11.2025 №03.3/К-4110/4360 відповідач повідомив про те, що допомога вже призначена матері та дружині загиблого, та запропонував вирішувати спір у судовому порядку (а.с.41).
З метою досудового врегулювання спору позивач направив заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 31.12.2025 (а.с.44, 46), на які відповіді не отримав.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у направленні його заяви про виплату одноразової грошової допомоги до комісії з призначення ОГД, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-XII (далі - Закон №1932-ХІІ) встановлено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами першою та другою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 41 Закону №2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до вимог пункту 1 статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час звернення позивачки за призначенням одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби є визначеною законом підставою для призначення одноразової грошової допомоги.
Відповідно до змісту пунктів 1, 4 статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що вказана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Пунктом 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 цієї статті.
Відповідно до пунктів 1, 6 статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві – резервістами.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253).
Так, на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням одноразової грошової допомоги).
Пунктом 2 Постанови №168 установлено, особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. 
Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.
У разі наявності особистого розпорядження осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови (крім осіб начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро), на випадок загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам) за вибором визначається розмір частки таких осіб у відсотках. Розмір допомоги осіб, які мають на неї право, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, визначається відповідно до розміру часток, зазначених в особистому розпорядженні, у відсотках.
У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата складання актового запису про смерть, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва). 
Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.
Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.
Отже, Постанова №168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, у період дії воєнного стану.
Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» Наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.06.2022 №383 затверджено Інструкцію з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Інструкція №383).
Ця Інструкція визначає механізм оформлення документів і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у разі загибелі внаслідок збройної агресії під час дії воєнного стану військовослужбовців Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці), а також тих, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини...
Особи, які відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі - агресору (далі - отримувачі), звертаються до Адміністрації Державної прикордонної служби України або регіонального управління, або загону морської охорони, або органу охорони державного кордону, або органу забезпечення, або навчального закладу, або науково-дослідної установи Державної прикордонної служби України, або підрозділу спеціального призначення за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого органу Державної прикордонної служби України, на який наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України покладено функції з призначення та виплати ОГД (далі - органи Держприкордонслужби), із заявою, складеною в довільній формі.
Відповідно до Інструкції №383 для вирішення питання щодо можливості призначення та виплати ОГД в органах Держприкордонслужби утворюється комісія з питань виплати ОГД. Склад комісії затверджується керівником органу Держприкордонслужби. Комісію очолює один із заступників керівника органу Держприкордонслужби. До складу комісії включаються представники штабу (за наявності в штаті органу), підрозділів фінансово-економічного, юридичного, кадрового, медичного, запобігання та виявлення корупції та з охорони праці.
Згідно пункту 6 цієї Інструкції розгляд документів про призначення ОГД в органах Держприкордонслужби здійснюється комісією в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами передбаченими пунктом 3 цієї Інструкції. У виняткових випадках (наприклад, відсутність доступу до державних реєстрів, ведення бойових дій в районах де дислокуються органи Держприкордонслужби) строк розгляду може бути продовжений, про що письмово у цей же строк повідомляється отримувач.
Відповідно до пункту 7 Інструкції №383 за результатами розгляду поданих заявником документів комісія приймає рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, який затверджується керівником відповідного органу Держприкордонслужби.
У разі якщо документи подано не в повному обсязі чи не за належністю, або потребують уточнення, комісія приймає рішення про повернення документів на доопрацювання.
Рішення про відмову у призначенні ОГД може бути оскаржено в установленому законодавством порядку до суду (пункт 14 Інструкції №383).
Отже, Інструкцією №383 визначено чіткий порядок розгляду заяв про призначення одноразової грошової допомоги, який передбачає обов`язок комісії за результатами розгляду поданих документів ухвалити одне з визначених рішень: про призначення допомоги, про відмову в її призначенні або про повернення документів на доопрацювання. Інших варіантів реагування на заяву Інструкція №383 не передбачає, а тому комісія зобов`язана прийняти відповідне рішення у встановленій формі та у визначений строк.
Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками розгляду заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в/ч НОМЕР_1 прийнято рішення у формі висновку від 27.12.2024 №435 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану» матері та дружині загиблого ОСОБА_4 , відповідно до якого комісія дійшла висновків:
1. Виплатити одноразову допомогу (15 000 000 грн 00 коп.) на першому етапі – 1/5 від призначеної суми (3 000 000 грн 00 коп.) матері та дружині загиблого ОСОБА_4 : матері ОСОБА_2 в сумі 1 500 000 грн 00 коп.; дружині ОСОБА_3 в сумі 1 500 000 грн 00 коп.
2. Залишок невиплаченої суми одноразової грошової допомоги – 4/5 від призначеної суми (12 000 000 грн 00 коп), що належить дружині та матері загиблого ОСОБА_4 виплачувати щомісячно, рівними частками впродовж 40 наступних місяців: матері ОСОБА_2 в сумі 150 000 грн 00 коп.; дружині ОСОБА_3 в сумі 150 000 грн 00 коп. (а.с.97).
10.11.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги та подав необхідний пакет документів. 
За наслідками розгляду даної заяви комісією з питань виплати ОГД в/ч НОМЕР_1 прийнято рішення у формі висновку від 23.11.2025 №849 про неможливість призначення позивачу одноразової грошової допомоги та рекомендовано вирішувати питання розподілу коштів по виплаті одноразової грошової допомоги в судовому порядку (а.с.66-67).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що заява ОСОБА_1 належним чином розглянута комісією з питань виплати ОГД в/ч НОМЕР_1 з прийняттям відповідного рішення у формі висновку.
Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Отже, в даному випадку стверджувана позивачем бездіяльність відповідача відсутня.
Оскільки відповідач розглянув заяву ОСОБА_1 про виплату ОГД та прийняв відповідне рішення, яке позивачем не оскаржується, тому суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача, а отже взаємопов`язані вимоги не підлягають задоволенню.
При вирішенні спору суд також враховує, що одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_4 вже розподілена у встановленому порядку між його матір`ю та дружиною, отже питання перерозподілу виплачених коштів може бути вирішено безпосередньо між ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_3 за взаємною згодою або в судовому порядку, як передбачає пункт 2 Постанови №168.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 08.10.2024 у справі №280/9248/23, від 16.06.2026 при розгляді справи №120/2559/25.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій