Справа № 953/299/26
н/п 2/953/1512/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 червня 2026 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Дяченка О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Заєсєєвої С.О.
представника відповідача - Горбачової О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна, про визнання виконаним кредитного договору №6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 та визнання припиненим договору іпотеки №6/1/32/2007/980-І/294 від 16.11.2007,-

ВСТАНОВИВ:

14.01.2026 позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна, про визнання виконаним кредитного договору №6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 та визнання припиненим договору іпотеки №6/1/32/2007/980-І/294 від 16.11.2007.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 16.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №6/1/32/2007/840-K/293, згідно з п. 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 100000,00 доларів США (сто тисяч доларів США 00 центів) в порядку і на умовах, визначених Договором. 
Також, 16.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки №6/1/32/2007/840-П/295, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , укладено Договір іпотеки № 6/1/32/2007/980-І/294. Відповідно до умов Договору іпотеки № 6/1/32/2007/980-І/294, іпотекодавці ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору, передають в іпотеку, а іпотекодавець приймає в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 72,4 кв. м., житловою площею 51,7 кв. м., яка складається із трьох кімнат та належить іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 березня 2002 року Харківською міською радою Виконавчим комітетом Головним управлінням економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Відділом приватизації житлового фонду за реєстровим номером № 2-02-196746, зареєстроване у комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16319132 від 17.10.2007, реєстраційний номер № 20681835, номер запису П-2-28966, в книзі.
29.04.2020 ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» та ПАТ «КБ «Надра» уклали Договір №GL3N217214-1 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема: право набути у власність гроші та/або майно на підставах, що пов`язані із здійсненням продавцем кредитних операцій, укладенням відповідних договорів та фактичною видачею грошових коштів; право оскаржувати припинення Прав вимоги, в тому числі право оскаржувати в судовому порядку припинення (відсутність) Прав вимоги. Також, 29.04.2020 ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» та ПАТ «КБ «Надра» уклали Договір № GL3N217214 про відступлення прав вимоги, відповідно до п.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору/іпотекодержателю належні Банку, а новий кредитор/ іпотекодержатель набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставозадовців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі Боржники, включаючи права вимоги до право ступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли вимоги обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахування усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», на далі за текстом Права вимоги. Новий кредитор/іпотекодержатель сплачує банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному цим Договором. 
Відповідно до п.2 Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги від 29.04.2020 за цим Договором Новий кредитор/іпотекодержатель в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, включаючи: право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржником грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, права вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо Боржників, втому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору.
Крім того, позивач зазначає, що відповідно до Договору, сторони підтверджують, що після набуття Новим кредитором/іпотекодержателем прав вимоги, новий кредитор/іпотекодержатель має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п.3 Договору № GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020 Новий кредитор/ іпотекодержатель зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення прав вимоги за Основними договорами протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня набрання чинності цим Договором. В пункті 5 Договору № GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020 узгоджено, що Новий кредитор/іпотекодержатель підтверджує, що в момент укладення цього Договору отримав наявні у Банку документи, що підтверджують Права вимоги до боржників.
Позивач вказує про відсутність заборгованості за Основним договором з огляду на наступне. 28.11.2018 ОСОБА_2 звернулася до Київського ВП ГУ НП в Харківській області за фактом підробки документів, а саме підміна в бухгалтерському обліку гривневого обліку на валютний та пред`явлення вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору, який є нікчемним. За вказаними фактами Київським ВП ГУ НП в Харківській області відкрито кримінальне провадження за № 12018220490005097, відомості про яке 28.11.2018 внесено до ЄРДР. В ході досудового розслідування згідно з ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 слідчим суддею був наданий дозвіл ознайомитися та зробити копії організаційно-розпорядчих, первинних документів, документів бухгалтерського обліку. Банком ухвала від 04.09.2018 виконана частково, надано доступ до кредитної справи №702605/ФЛ (позичальник ОСОБА_2 ) (розпочато 19.10.2007). На підставі отриманих документів за постановою слідчого від 18.12.2019 в кримінальному провадженні призначена судово-економічна експертиза за кримінальним провадженням від 28.11.2018 №12018220490005097. За результатами проведеного дослідження в обсязі наданих документів були надані відповідні висновки (висновок експерта від 18.05.2020 №8/295СЕ-19), зокрема: в обсязі наданих документів, не надається за можливі підтвердити документально операцію з видачі ОСОБА_2 кредитних коштів у готівковій формі в сумі 100 000 доларів США відповідно до умов кредитного договору № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007, з причини, докладно викладених в дослідницькій частині. Відповідно до висновку експерта №8/141СЕ-20, в обсязі наданих документів не надається за можливе встановити відповідність довідки ПАТ КБ «Надра» вих. № 1-10-2549 від 01.03.2016 в частині загальної суми платежів по кредиту клієнта ( ОСОБА_2 ) умовам кредитного договору № 6/4/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007; сума заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору № 6/4/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 не є обґрунтованою; в обсязі наданих документів підтверджується сплата за кредитним договором № 6/4/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 грошових коштів у сумі 115435,40 доларів США та 46831,12 гривень. Згідно з постановою про закриття кримінального провадження № 12018220490005097 від 28.11.2018 за ознаками ч.3 ст.190 КК України доведено факт наявності порушень бухгалтерського обліку співробітниками відділення ПАТ «КБ «Надра» за Договором № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 документально не підтверджено факт видачі кредитних коштів за кредитним договором № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 в сумі 100 000 доларів США, однак фактично в обхід бухгалтерського обліку фактично на руки ОСОБА_2 отримала грошові кошті в гривні на загальну суму 505 000,00 грн. та вважала кредит таким, що виданий в валюті гривні. В подальшому згідно з наданими квитанціями ОСОБА_2 повністю погасила свої кредитні зобов`язання.
Крім того, позивач зазначив, що в період здійснення кримінального провадження ним з порушенням строків, встановлених п.3 Договору № GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020 було отримано повідомлення від нового кредитора про заміну Кредитора в зобов`язанні. 30.06.2020 позивачі отримали письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та вимог про усунення порушення із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки вих. № 15/05-01 від 15.05.2020, відповідно якого станом на 29.04.2020 за кредитним договором обліковується заборгованість у розмірі 113 896 доларів США 16 центів (еквівалент 3 080 720,28 грн.). Даний документ одночасно відображає стислий зміст порушених зобов`язань та є вимогою про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Також позивачів повідомлено, що відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлові приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмові вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільного звільнити житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Рух справи, заяви, клопотання учасників справи
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 справу передано для розгляду судді Дяченко О.М.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2026 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом сторін).
Разом з позовною заявою на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 72,4 кв. м., житловою площею 51,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2142987163101, та заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києва та Севастополі державний адміністрацій, акредитованим суб`єктам; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо вказаного нерухомого майна.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2026 вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження (вчинення будь-яких реєстраційних дій) трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 72,4 кв. м., житловою площею 51,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2142987163101), яка на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (код ЄДРПОУ 40997279).
12.02.2026 до суду надійшов відзив представника відповідача ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» адвоката Музичук Л.В. на позовну заяву, у якому представник відповідача просив, прийняти відзив на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. З письмового відзиву представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб що здійснює виведення з ринку ПАТ «КБ «Надра» Музичук Л.В. вбачається, що у позивача перед банком була наявна заборгованість за кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, відповідно даний актив містився у ліквідаційній масі банку і був виставлений на продаж. Так, право вимоги за Кредитним договором клієнта ОСОБА_2 №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , було відступлено ТОВ «ФК «Фінрайт» у складі лоту GL3N217214. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.Фонд гарантування безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування)майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом (п.п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону про СГВФО).Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.3ст.509 ЦК України, п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.Не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим. Рішенням суду, яке набуло законної сили, у справі №953/12557/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна про визнання договорів недійсними, обґрунтування та підстави позову у цій справі вже були досліджені та встановлені.
05.03.2026 до суду від ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив, прийняти відзив на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовуючи наступним, 16.11.2007 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 100 000,00 дол. США в порядку і на умовах визначених договором. Крім цього, 16.11.2007 між Банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений, підписаний і нотаріально посвідчений договір іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року, відповідно до умов якого іпотекодавці, передали в іпотеку ВАТ КБ «Надра», в забезпечення повернення боржником за вищевказаним кредитним договором суми кредиту нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м.,(сімдесят два цілих чотири десятих) метрів квадратних, яка складається із трьох кімнат та належить Іпотекодавця на праві приватної спільної власності. Також Договором поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений, підписаний Договір поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року. 29.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, відповідно до якого право грошової вимоги та договорами забезпечення перейшло до відповідача. Вважає, що позивачем не доведено факт порушення його прав, а також не надано аргументації що призвело до порушення його прав та які саме права порушені. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.Не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим. Рішенням суду, яке набуло законної сили, у справі №953/12557/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна про визнання договорів недійсними підстави цього позову вже були досліджені та встановлені. Позивач в порушення п. 5 ст. 177 ЦПК України не додав до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме не надано доказів виконання умов кредитного договору №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року.
06.04.2026 до суду надійшли додаткові пояснення ТОВ «ФІНРАЙТ» щодо заперечень проти позовних вимог та надання доказів (судове рішення 1 інстанції та апеляційної інстанції у справі № №953/12557/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна про визнання договорів недійсними.
07.04.2026 надійшло клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.04.26 клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковкіна Олександра Вікторовича про витребування доказів задоволено частково.
23.04.2026 від представника відповідача ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» Музичук Л.В. відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів.
12.05.2026 від представника відповідача ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів, надійшла запитувана інформація. 

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
09.06.2026 та 19.06.2026 позивач та його представник адвокат Ковкін А.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином.
Представник відповідача Горбачова О.А. усудовому засіданні, заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та підтримала позицію викладену в процесуальних документах.
Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надала.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Суд, вивчивши висдухавши доводи представників сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
16.11.2007 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 100 000,00 дол. США в порядку і на умовах визначених договором.
Крім цього, 16.11.2007 між Банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений, підписаний і нотаріально посвідчений договір іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року, відповідно до умов якого іпотекодавці, передали в іпотеку ВАТ КБ «Надра», в забезпечення повернення боржником за вищевказаним кредитним договором суми кредиту нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м.,(сімдесят два цілих чотири десятих) метрів квадратних, яка складається із трьох кімнат та належить Іпотекодавцям на праві приватної спільної власності.
Також Договором поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений, підписаний Договір поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року.
29.04.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007, відповідно до якого право грошової вимоги та договорами забезпечення перейшло до відповідача.
29.04.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» було укладено договір №GL3N217214 про відступлення прав вимоги, за яким Первісний кредитор 29 квітня 2020 року передав Новому кредитору, а Новий кредитор прийняв у власність права вимоги до позичальника за Кредитним договором. До Нового кредитора перейшли права вимоги до Позичальника та Іпотекодавця у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення прав вимоги та згідно ст.512 Цивільного Кодексу України ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» є Новим кредитором у зазначеному зобов`язанні.
Відповідно до статті 1 Договору № GL3N217214 від 29 квітня 2020 року Новий кредитор набув усі права за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок, передачі предметів забезпечення і рахунок виконання зобов`язань, право вимагати та отримувати платежів за гарантією (якщо така видавалася). Права кредитора за Основними договорами перейшли до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане банку відповідно до умов Основних договорів.
Відповідно до письмового повідомлення від 15.05.2026 № 15/05-01 адресованого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , станом на 29.04.2020 за Кредитним договором обліковувалася заборгованість у розмірі 113 896,16 доларів США, що у еквіваленті складає 3 080 720,28 грн:
1. Основний борг – 62 525,41 доларів США (еквівалент – 1 691 218,55 грн);
2. Відсотки – 51 370,75 доларів США (еквівалент – 1 389 501,73 грн).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідачем ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» набуто права вимоги за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою та порукою, у розмірі 113 896,06 доларів США, що у еквіваленті складає 3 080 720,28 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зазвичай, зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК). Законом визначені також інші підстави припинення зобов`язання: шляхом передання відступного (ст. 600 ЦК); зарахуванням (ст. 601 ЦК); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК); прощення боргу (ст. 605 ЦК); поєднання боржника і кредитора в одній особі ( ст. 606 ЦК); неможливістю виконання (ст. 607 ЦК), проте згідно ч.1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання); у зв`язку зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК); ліквідація юридичної особи (боржника або кредитора) (ч. 1 ст. 609 ЦК).
Відповідно до ст. 525 ЦК одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Положення статті 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Отже, сам факт заміни сторони кредитора у зобов`язанні жодним чином не впливає на зміст та обсяг обов`язків боржників.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).
За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону про іпотеку іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону про іпотеку). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону про іпотеку).
За змістом статті 11 Закону про іпотеку іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.
Закон про іпотеку є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону про іпотеку містять виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.
Підстави припинення іпотеки: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених Законом про іпотеку.
Отже, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.
Законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості іпотека припиняється за фактом виконання основного зобов`язання.
Іпотечний договір передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем та/або позичальником зобов`язань за основним зобов`язанням іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань у порядку, встановленому статтею 37 Закону № 898-IV. 
Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. 
Підставами припинення права власності є юридичні факти (певні обставини), з якими закон пов`язує ліквідацію права власності взагалі або перехід його до іншої особи.
Глава 25 ЦК визначає підстави припинення права власності так відповідно до ст.346 ЦК право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника, припинення права власності внаслідок волевиявлення інших суб`єктів права (примусовий викуп майна, звернення стягнення на нього за зобов`язаннями власника, реквізиція, конфіскація тощо). 
Отже, юридичним фактом, що лежить в основі переходу права власності від відчужувача до набувача, є договір (ст.626). Це означає, що відчуження права власності має відбуватися з дотриманням вимог, які висуваються до вчинення правочинів взагалі (ст.ст.202-214 ЦК) і договорів зокрема (ст.ст.626-654 ЦК).
На підставі іпотечного договору, яке містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, державним реєстратором 05.08.2020 року прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ». іпотекодержатель (ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ») задовольнив свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Статтею 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту як припинення правовідношення, визнання правочину недійсним, разом з цим визнання правочину (договору) припиненим закон не містить.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що «підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України ). Тобто договірні правовідносини виникають саме на підставі договорів. Водночас поняття правочину (зокрема поняття договору) і поняття правовідносин не є тотожними. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Правовідносинами є відносини, змістом яких є права та обов`язки сторін. Зокрема, змістом зобов`язальних правовідносин є обов`язок однієї сторони (боржника) вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії та кореспондуюче право кредитора вимагати від боржника виконання цього обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком про наявність тісного зв`язку між договорами та договірними правовідносинами, оскільки такі правовідносини виникають саме з договорів, а подальший розвиток правовідносин може бути зумовлений, у тому числі (але не виключно), умовами договору. Передбачений законом спосіб захисту у вигляді припинення судом існуючого правовідношення на майбутнє (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України) за своєю правовою суттю відрізняється від способу захисту у вигляді визнання судом припиненим договору в минулому, який законом не передбачений».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18) зробила висновок про те, що нормами статей 16 ЦК України та 20 ГК України не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення, може відбуватися шляхом розірвання договору.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 477/33/20 (провадження № 61-2817св21). Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Право на судовий захист, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України, вимагає, щоб порушення, про яке стверджує особа, було реальним, обґрунтованим і стосувалось індивідуально виражених прав або інтересів такої особи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Також, як констатував Верховний Суд України у Постанові від 25 травня 2018 року у справі № 910/23488/17: «Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». 
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», від 17 липня 2008 року у справі «Каіч та інші проти Хорватії» зазначається, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом, а саме поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
З матеріалів позову та пояснень представника відповідача ТОВ «ТОВ «ФК «Фінрайт» Горбачової О.А., наданих в судовому засіданні, вбачається, що фактично позивач визнає укладення кредитного договору, та частково його виконував.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.
Суд зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 у справі № 953/12557/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна про визнання договорів недійсними – відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 15.01.2026 у справі № 953/12557/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 залишено без змін.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 у справі № 953/12557/20 є преюдиційним для цієї справи, і суд, враховує встановлені факти цим рішенням.
Разом з цим суд зазначає, що позивач в порушення п. 5 ст. 177 ЦПК України не додав до позовної заяви жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, фактично до суду було подано лише документи, які обґрунтовують вжиття судом забезпечення позову.
Крім цього, подані представником позивача на стадії судового розгляду копію висновку експерта № 8/141СЕ-20 від 28.05.2020 та висновку експерта № 11/2021 від 29.10.2021 не беруться судом до уваги та розгляду на підставі норм ч. 4 ст. 77 та ч. 1 ст. 78 ЦПК України, як неналежний та недопустимий доказ; причин неможливості подати ці докази на стадії підготовчого засідання позивач не зазначає.
Суд враховує, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 у справі № 953/12557/20 містить посилання на ці висновки,водночас вони не спростовують наявності заборгованості позивача.
Суд не приймає до уваги твердження позивача, щодо нібито порушення ВАТ «КБ «НАДРА» обліку та бухгалтерського обліку операцій відносно оскаржуваного правочину, відповідно до вимог чинного законодавства України, є підставою припинення кредитного договору, оскільки укладення та часткове виконання кредитного договору та договорів забезпечення, підтверджено рішенням у справі №953/12557/20
Щодо клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності суд зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то суд повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами с документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню в іншій справі. 
В межах розгляду справи судом встановлено та не спростовано позивачем, що з наданих до позовної заяви доказів встановити факт повного погашення кредитного зобов`язання не є можливим.
Доказів виконання умов кредитного договору №6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007, матеріали справи не містять. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи учасників провадження, які викладені в процесуальних документах та надані в судовому засіданні, означених висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Оскільки вимоги позивача визнання припиненим договору іпотеки №6/1/32/2007/980-І/294 від 16.11.2007, є похідними від визнання виконаним кредитного договору № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 правових підстав їх задоволення суд не вбачає.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та принцип змагальності.
З огляду на те, що судом відмовлено у задоволенні позову, суд на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2026.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України, якою визначено, що у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 197-200, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна, про визнання виконаним кредитного договору № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 та визнання припиненим договору іпотеки № 6/1/32/2007/980-І/294 від 16.11.2007, - відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження (вчинення будь-яких реєстраційних дій) трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 72,4 кв. м., житловою площею 51,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2142987163101), яка на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (код ЄДРПОУ 40997279) вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2026.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.
Повне найменування (ім`я) сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .
Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» код в ЄДРПОУ: 40997279, адреса : 61183, м. Харків, вул. Соборності України (колишня Дружби Народів), буд. 228 Б.
Відповідач-2: Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», ЄДРПОУ 20025456, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15.
Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна 01021, м. Київ, вул. Шовковична, будинок 11, офіс 1.
Повне судове рішення складено 26.06.2026.

Суддя          О.М. Дяченко