МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 р. 	справа № 400/1779/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідачів	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Київська обл., Фастівський р-н, 08500, вул. Варшавська, 3-Б, смт Макарів, Київська обл., Бучанський р-н, 08001 	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 30.01.2026 р. № 104350011856, зобов`язання вчинити певні дії	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30.01.2026 р. № 104350011856;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 з квітня 1984 р. до грудня 2003 р. та період навчання відповідно до диплому НОМЕР_2 від 01.03.1984 р. в Криворізькому гірничо-економічному технікумі з 01.09.1980 р. до 28.02.1984 р. та призначити з 22.01.2026 р. позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що їй протиправно відмовлено у призначенні пенсії спірним рішенням через відсутність необхідного страхового стажу, оскільки період роботи з квітня 1984 р. до грудня 2003 р. підтверджується записами трудової книжки. На думку позивачки вона не має нести відповідальність за порушення ведення трудової книжки відповідальною особою. Навчання позивачки підтверджується записами диплому НОМЕР_2 від 01.03.1984 р. в Криворізькому гірничо-економічному технікумі, позивачка має свідоцтва про народження та про укладення шлюбу, а також відмітки у паспорті, які дають змогу встановити належність диплому позивачці. 
Від відповідача 1 надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою від 22.01.2026 р. про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. За принципом екстериторіальності, заяву позивачки про перерахунок пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. За результатом розгляду заяви було прийнято рішення від 30.01.2026 р. № 104350011856 про відмову у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки. Рішення вважає правомірним. 
Від відповідача 2 надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 30.01.2026 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення № 104350011856 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу з урахуванням наступних правових норм та фактичних обставин. За наслідками розгляду заяви позивачки про призначення пенсії та доданих до неї документів, до загального страхового стажу не враховано періоди: навчання з 01.09.1980 р. до 28.02.1984 р., згідно з дипломом НОМЕР_2 від 01.03.1984 р., оскільки зазначено прізвище “ ОСОБА_2 ”. Документи, підтверджуючі зміну прізвища, не надано; роботи протягом квітня 1984 р. - грудня 2003 р., згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.04.1984 р., оскільки на титульному аркуші запис щодо зміни прізвища з “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ” здійснений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. № 162, а саме, в записі про документ, на підставі якого внесено зміни, не зазначено дату видачі свідоцтва про шлюб. Документи, підтверджуючі зміну прізвища, не надано. Відтак, рішення вважає правомірним. 
Від позивачки до суду надійшла відповідь на відзиви, в якій вона заперечує проти обґрунтувань відповідачів та повністю підтримала позовні вимоги. 
Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. 
22.01.2026 р. позивачка звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). 
Згідно п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок 22-1), після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, для здійснення виплати пенсії. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 та 30.01.2026 р. прийнято рішення № 104350011856 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу з урахуванням наступних правових норм та фактичних обставин. Зі змісту рішення вбачається, що на день звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 22.01.2026 р. пенсійний вік позивачки становить 60 років 01 місяць. За наслідками розгляду заяви позивачки про призначення пенсії та доданих до неї документів, до загального страхового стажу не враховано періоди:
- навчання з 01.09.1980 р. до 28.02.1984 р., згідно з дипломом НОМЕР_2 від 01.03.1984 р., оскільки зазначено прізвище “ ОСОБА_2 ”. Документи, підтверджуючі зміну прізвища, не надано;
- роботи протягом квітня 1984 р. - грудня 2003 р., згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.04.1984, оскільки на титульному аркуші запис щодо зміни прізвища з “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ” здійснений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. № 162, а саме, в записі про документ, на підставі якого внесено зміни, не зазначено дату видачі свідоцтва про шлюб. Документи, підтверджуючі зміну прізвища, не надано. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до приписів частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:- з 1 січня 2025 р. до 31 грудня 2025 р. - не менше 32 років. 
Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі та із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Абзацом 2 ст. 56 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку № 637).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637).
Згідно ч. 2 та 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Так, спірним рішенням до страхового стажу не було зараховано періоди роботи з квітня 1984 р. - грудня 2003 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.04.1984 р., оскільки на титульному аркуші запис щодо зміни прізвища з “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ” здійснений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. № 162.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. у справі № 754/14898/15-а.
Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України “Про трудові книжки працівників” від 27.04.1993 р. № 301 (далі - Постанова № 301) закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Суд зазначає, що позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які врешті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.
Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 р. у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 р. у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 р. у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 р. у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Разом з тим, записи у трудовій книжці позивача, їх співставлення між собою, не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи та навчання позивача у спірний період.
Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, відповідач 2 протиправно відмовив позивачці у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з квітня 1984 р. до грудня 2003 р. 
Також, відповідач 2 протиправно не зарахував період навчання відповідно до диплому НОМЕР_2 від 01.03.1984 р. в Криворізькому гірничо-економічному технікумі з 01.09.1980 р. до 28.02.1984 р., оскільки зміна прізвища позивачки підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб та записами в паспорті позивачки. 
Тому суд вважає за необхідне скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30.01.2026 р. № 104350011856.
При цьому, суд звертає увагу, що помилковим є твердження позивача, що дії стосовно зарахування до страхового стажу мають бути здійснені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, з огляду на наступне.
Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо неї позовних вимог.
Суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, є уповноваженим органом, який має право зарахувати до страхового стажу, приймати рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати період роботи з квітня 1984 р. до грудня 2003 р. відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 та період навчання відповідно до диплому НОМЕР_2 від 01.03.1984 р. в Криворізькому гірничо-економічному технікумі з 01.09.1980 р. до 28.02.1984 р. до страхового стажу та повторно розглянути заяву позивачки від 22.01.2026 р. про призначення пенсії за віком.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивачка сплатила у розмірі 1 331,20 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020 р. у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".
Отже, судовий збір присуджується позивачці в розмірі 1 331,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, яким було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Київська обл., Фастівський р-н, 08500, ЄДРПОУ 22933548), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159), задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30.01.2026 р. № 104350011856.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) період роботи з квітня 1984 року по грудень 2003 року відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 та період навчання відповідно до диплому НОМЕР_2 від 01.03.1984 р. в Криворізькому гірничо-економічному технікумі з 01.09.1980 р. до 28.02.1984 р., та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 22.01.2026 р. 
4. В решті позовних вимог відмовити. 
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 1 331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз