Справа № 585/35/26 
Номер провадження 2/585/1047/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді – Євлах О.О., за участю: секретаря судового засідання - Безручко О.П., представника позивача- Демарчук Н.О., представник відповідача- Скользнєвої В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Ромни цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»
до
відповідача : ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за Кредитним договором, - 
негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. Товариство з обмеженою відповідальності «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 49333,45 грн. та судових витрат. 
2. Позов обґрунтував тим, що 27.09.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 3758379, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9000,00 грн. на строк до 27.09.2021 року. Повертати кредит ОСОБА_1 зобов`язалася на умовах, визначених договором. Однак, свої зобов`язання належним чином не виконала, що створило заборгованість.
26.02.2022 року було укладено договір № 26-01_2022-83, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3758379.
10.01.2023 року було укладено договір № 10-01_2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3758379.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 за договором № 3758379.
В свою чергу боржник, свої зобов`язання належним чином не виконала, що створило заборгованість, яка склала 49333,45 грн., у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , на користь банку вказану суму боргу та усі понесені судові витрати.
3. Відповідач 09 квітня 2026 року, після постановлення ухвали про скасування заочного рішення подала суду відзив на позовну заяву.
Поданий відзив на позовну обґрунтувала тим, що 27.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 3758379.
Істотні умови: Сума кредиту: 9000 грн; Строк кредитування: 30 днів (до 27.10.2021 року); Комісія за надання кредиту: 990 грн; Відсоткова ставка: 1,25% в день, базова – 5% в день. 
26.01.2022 року було укладено договір №26-01_2022-83 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3758379.
10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3758379. 
В позовній заяві просили стягнути заборгованість з відповідачки у сумі 49 333,45 грн, яка складається з: Заборгованість за тілом кредиту: 8294 грн; Заборгованість за відсотками: 40 049,45 грн; Заборгованість за комісією: 990 грн.
Відповідач зазначає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували оплату за договором факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року.
Тому відповідач заперечує проти того, що позивач в повній мірі довів факт відступлення права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договорами №3758379.
26.01.2022 року було укладено договір № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3758379.
Долучений до матеріалів справи реєстр боржників не є належним чином оформленими. Реєстр боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 складається з трьох аркушів, а саме першої сторінки Реєстру боржників, сторінки з інформацією відносно Відповідача та останньої сторінкою з печатками Фактора і Клієнта. 
У даному документі нумерація прав вимог непослідовна. Перша сторінка містить номери з 1 по 18, друга – з 3018 по 3055, а третя – з 3657 по 3679. Інформація щодо відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором жодним чином не засвідчена підписами та печатками сторін, печатки з підписами сторін договору факторингу містяться на окремому аркуші. 
Такий документ неможливо вважати належним доказом того, що інформація відносно ОСОБА_1 містилась саме в Реєстрі боржників до договору факторингу №26-01/2022-83.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВС від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). 
Також до позовної заяви доданий Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 року. 
Проте, наданий суду документ фактично не є витягом з реєстру боржників, оскільки є аркушем паперу, на якому ТОВ «Вердикт Капітал» надрукував певну інформацію, яка, на його думку, відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу! Іншими словами зазначений документ є лише твердженням позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах. Вказаний витяг створений та засвідчений генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» одноосібно та не містять підпису іншої сторони договору факторингу.
Також він не є належним чином засвідченою копією оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину. Однак таких реєстрів боржників позивач суду разом з позовною заявою не надав! За цих обставин матеріалами справи не доведено наявність у ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до Відповідача за кредитним договором №3758379, що означає відсутність такого права у ТОВ «Коллект Центр».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства заснована на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду.
Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. С
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З огляду на вищевикладене, додані позивачем до позовної заяви документи не є належними, достатніми та допустимими доказами в справі на підтвердження факту передачі права вимоги позивачу як новому кредитору за кредитним договором, укладеним ОСОБА_1 з первісними кредитором. 

У випадку, якщо суд не погодиться з вище вказаними висновками, просимо перерахувати суму боргу в межах встановлено кредитним договором строку, на підставі наступного:
Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора Відповідачка сплатила 27.10.2021 року – 270 грн, 30.10.2021 року – 436 грн. 
Ці кошти були зараховані в рахунок погашення «комісії за пролонгацію» Однак, матеріали справи не містять жодного доказу того, договір про споживчий кредит №3758379 був пролонгований. 
Його умовами чітко передбачено строк кредитування у 30 днів. Відповідно до пункту 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством , що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. 
Фактично, кредитодавцем 27.10.2021 року і 30.10.2021 року було стягнуто комісію за обслуговування.
З наданих позивачем документів неможливо визначити та встановити за які саме послуги надані банком, стягується комісія. Матеріали справи не містять договорів пролонгації кредитного договору №3758379, або інших доказів, які б свідчили про зміну істотних умов договору.
Відповідач вважає, що кошти сплачені в рахунок погашення комісії за обслуговування повинні бути зараховані в тіло та відсотки за кредитом.
Пунктом 1.3 Договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 27.09.2021 (строк кредитування). 
Пункт 1.4. встановив термін (дату) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 27.10.2021 року. 
Жодних договорів пролонгацій користування Позики відповідачем не підписувалось, що свідчить про незмінність строковості умов договору. Матеріали справи також не містять додаткового договору про пролонгацію договору Позики №3758379 від 27.09.2021 року з наявним електронним підписом.
Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. 
Відповідно до п.1.5.2. Проценти за користування кредитом: 3375.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора Відповідачка сплатила 27.10.2021 року – 436 грн, 27.10.2021 року – 270 грн, 27.10.2021 року – 270 грн, 30.10.2021 року – 436 грн, 30.10.2021 року – 851 грн, 30.10.2021 – 436 грн. 
Таким чином, представник відповідача просила застосувати наступний розрахунок для визначення загальної суми боргу: 9000 (тіло) + 3375 (відсотки) + 990 (комісія за видачу) – 2 699 (сплачено) = 10 666 грн.
Щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги відповідач зазначає, що позовна заява є досить шаблонною з урахуванням кількості боржників за однаковими примірниками кредитного договору. Для цього адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулюють спір у справі та документи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовувала вимоги та інші обставини. Отже, відшкодування заявлених представником Позивача витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт
11.03.2026 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Скользнєвою Валерією Владиславівною було укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відповідач надає акт здачі – прийняття наданих послуг від 03.04.2026 р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 03.04.2026 р. на суму 8000,00 грн. та договір про надання правової допомоги.
Зважаючи на вищевикладене відповідач у відзиві на позовну заяву просить в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити в повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.

4. 15 квітня 2026 року представник позивача подав суду відповідь на відзив в якому зазначив:
-щодо переходу прав вимоги: наголосила на тому, що п.7.2. укладеного Договору за№ 10-01/2023 встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору. Отже, відповідно до умов договору: право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (п. 5.2 Договору); оплата відступленого права вимоги відбувається із значним відтермінуванням – 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору (п. 7. 2.);
Перехід прав вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі Реєстру Боржників та самим реєстром боржників. Крім того, матеріали справи містять акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджує факт оплати за договором. Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісних кредиторів до Позивача прав вимоги за кредитними договорами, укладеними з Відповідачем.
Щодо нарахування відсотків.
У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання
Щодо договору № 3758379.
27.09.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 3758379
Сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
З розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач тривалий час продовжував строк кредитування на підставі п. 2.3.2 а) Договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю на підставі п. 2.3.2 б) Договору.
Відповідачем було укладено Кредитні договори за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, Відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, Відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. 
Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.
Щодо нарахування комісії.
Відповідач вважає, що вимога про стягнення комісії за надання кредиту суперечить нормам закону та не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону про споживче кредитування для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: - доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; - інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). 
З вищенаведеного вбачається, що Закон про споживче кредитування безумовно та однозначно передбачає право Позивача (як Кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за Кредитним договором.
Також, комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті Кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Кредитним договором.
Відтак, починаючи з 10 червня 2017 року, коли набрав чинності Закон про споживче кредитування, а рівно й зміни до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», після чого зазначена стаття 11 прийняла той вигляд, який має і до цього моменту («1. Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування"»). Відповідно, через зазначені факти та обставини нормативне врегулювання спірних правовідносин між позивачем та відповідачем має відбуватись саме так, як це і було наведено позивачем вище в цьому пункті - насамперед, на основі вказаних норм Закону про споживче кредитування.
Таким чином, спеціальним законодавством України прямо визначені можливості позивача (як небанківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами (яким є і Відповідач) умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від Відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). 
Відтак, враховуючи все вищезазначене в сукупності, є всі належні правові підстави вважати, що включення до тексту Кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії від позивача є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству України, що регулює відносини, що склалися між Позивачем та Відповідачем.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь Позивача .
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Проте, Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголошуємо, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою Відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями.
Щодо витрат на правову допомогу на користь Відповідача.
Представник позивача зазначив про те, що матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у межах надання правової допомоги, докази оплати за надані послуги та взагалі будь-які документи, які підтверджують факт надання правничої допомоги Відповідачу. 
Звернув особливу увагу на те, що спір виник внаслідок протиправної поведінки Відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору.
Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з Позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, витрати на правову допомогу, заявлені Відповідачем є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим, Позивач просить відмовити Відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
5. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі
6. Представник відповідача Скользнєва В.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені у відзиві. В задоволенні позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» просила відмовити у зв`язку з недоведеністю належності позивача та неправомірністю заявлених вимог щодо стягнення комісії.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
7.Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 03 квітня 2026 року скасовано заочне рішення у справі № 585/35/26 (провадження № 2/585/392/26) та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
8. 27.09.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 3758379, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9000 грн. на строк 30 днів з 27.09.2021 року, а також підписаний паспорт споживчого кредиту (а. с. 8 – 12, 13).
Згідно анкети – заяви ОСОБА_1 на кредит № 3758379 від 27.09.2021 р., сума кредиту – 9000, 00 грн., строк кредиту 30 днів з 27.09.2021 року, дата повернення кредиту – 27.10.2021 року, сума до повернення – 13365, 00 грн., складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту – 990, 00 грн., нараховується одноразово за ставкою 11, 00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом: 3375, 00 грн., нараховуються за ставкою 1, 25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а. с. 14).
До матеріалів справи долучено Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) (а. с. 15-19). 
Згідно довідки про ідентифікацію клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір №375879 від 27.09.2021 року ідентифікований ТОВ «Мілоан»; одноразовий ідентифікатор F77278, дата відправки ідентифікатора позичальника 27.09.2021 р. (а. с. 20).
Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти у зазначеному розмірі, що підтверджується квитанцією від 27.09.2021 року (а. с. 21).
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» заборгованість ОСОБА_1 за період з 27.09.2021 р. – 05.01.2022 р. складає: заборгованість за тілом кредиту – 8294, 00 грн., заборгованість по процентам - 28023, 15 грн., заборгованість по комісії – 990, 00 грн., заборгованість по пені та штрафам – 0, 00 грн., загальна сума заборгованості за кредитом – 37307, 15 грн. (а. с. 22-23).
9. 26.01.2022 року було укладено договір № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3758379 (а. с. 26-30).
10. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3758379 (а. с. 42-47).
11. Згідно реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року та відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3758379 від 27.09.2021 року становить 49333,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8294,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 40049,45 грн., сума заборгованості за нарахованими комісіями – 990,00 грн. (а. с. 22, 59).

V. Норми права
12. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII.
Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

VІ. Оцінка Суду.
13. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, вважає, що існують підстави для задоволення позову.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що 21.09.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», укладено кредитний договір, за яким остання отримала у позику грошові кошти в сумі 9000,00 гривень строком на 30 діб під 1,25% на день.
Згідно п.3.3.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п.2.4. цього Договору.
Згідно п..2.3. Договору визначено умови, за яких відбувається автоматична пролонгація договору та погоджено вартість за таку пролонгацію.
Зі змісту Договору вбачається (п.1.4), що ОСОБА_1 27.10.2021 року має повернути всю суму кредиту, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за надання кредиту.
З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2021 року ОСОБА_1 сплатила відповідачу 976,00 грн., тоді як мала сплатити 13365,00 грн. (9000 тіло кредиту,3375,00 грн. відсотки за користування кредитом та 990,00 грн. комісія за надання кредиту).
Оскільки відповідач не сплатила всю суму заборгованості в день закінчення строку кредитування, а сплатила лише її частину, то кредитодавець зарахував сплачені відповідачем кошти відповідно до п.2.2.1. та п.2.3 Договору.
Перевірши обґрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості суд приходить до висновку, що ТОВ «Мілоан» здійснило нарахування платежів відповідно до п.1.5.2, п.2.3.1.1, п.1.6, п.2.3, п.2.3.1.2 Договору від 21.09.2021 року. 
Відповідач ОСОБА_1 частково сплачувала тіло кредиту: 27.10.2021 року – 270, 00 грн., 30.10.2021 року – 436, 00 грн., та проценти по кредиту: 27.10.2021 року – 436, 00 грн., 30.10.2021 року – 851,00 грн. (а. с. 22-23).
Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача заборгованість по тілу кредиту в сумі 8294,00 грн. та відсотки в сумі 28023,15 грн. 
Стосовно доводів представника відповідача про неправомірне нарахування комісії, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.4 ч.1ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема,комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію.
Умовами договору визначена комісія за надання кредиту: 990, 00 грн., яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору, а. с. 8) та комісії за пролонгацію договору. Яка нараховується за ставками, визначеним в п.2.3.1.1. Договору (а.с.8 зворот).
Таким чином, умовами кредитного договору передбачено нарахування позивачем комісії за надання кредиту, обов`язкові для укладення договору: 990, 00 грн. та за пролонгацію Договору на 3 дні (за ставкою 3% ) – 270,00 грн. та на 7 днів (за ставкою 5%) в сумі 436 грн., які сплачені відповідачкою, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» включаються до загальних витрат за споживчим кредитом, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту та його пролонгацію.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки всі нарахування за кредитним Договором № 3758379 від 27.09.2021 року, здійснені відповідно до умов укладеного ОСОБА_1 кредитного договору, а тому  стягненню з відповідача підлягає заборгованість за основним боргом в сумі 8294,00 грн., процентами в сумі 40049,45 грн. та комісією в сумі 990 грн., тобто в загальному розмірі 49333,45 грн. 
Що стосується зауваження представника відповідача про те, що позивачем не доведено факт відступлення прав вимоги за договором №10-012023 від 10 січня 2023 року, то дане твердження спростовується п.5.2 Договору про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року (а.с.45) згідно якого права вимоги вважаються відступленими(переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.
Даний Акт (а.с.55) долучений до матеріалів позову, підписаний сторонами ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10 січня 2023 року.
На підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал», позивачем надано Договір Факторингу від 26.01.2022 року з відповідними додатками (а. 26-35) та платіжне доручення про здійснення оплати фінансування, у звязку з чим право вимоги перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до п.6..1.4 Договору факторингу від 26.01.2022 року.
Відтак, матеріалами справи позивач довів належність права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
14. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 0594400285 від 29.12.2025 року (а. с. 7) позивачем було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору. 

15. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, що згідно договору про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надає правову допомогу ТОВ «Коллект Центр» (а. с. 67-69). 
Відповідно до витягу з Акту № 16 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 28.11.2025 р. (а. с. 71 зворот) розмір гонорару становить 9000,00 грн., який визначався за домовленістю сторін.
Враховуючи складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, взяття участі представником позивача в судовому засіданні під час перегляду заочного рішення у справі, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. є неспівмірним з обсягом роботи, проробленої адвокатом, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4000,00 гривень відшкодування витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги відповідач надала : ордер на надання правничої(правової) допомоги) , копію Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2026 року, Акт здачі-приймання наданих послуг від 03.04.2026 року з вартістю виконаних робіт 8000 гривень, копію квитанції про сплату Талалай С.А. 8000 гривень витрат на оплату правничої допомоги ОСОБА_2 , ордер на надання правничої (правової) допомоги, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Скользнєвої В.В. (а.с.141,142,143-145)
В зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача, так відповідно відмовою в задоволенні вимог Талалай С.В. про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» витрати відповідача на оплату правничої допомоги судом не стягуються.

З цих підстав,
керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитними договорами – задовольнити.
2. Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором № 3758379 від 27.09.2021 року у загальному розмірі 49333 грн. 45 коп. 
3. Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926), сплачений судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп., та 4000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Сумського апеляційного суду через єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, або через Роменський міськрайонний суд Сумської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 21 травня 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ       Оксана ЄВЛАХ