ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 травня 2026 року	Справа №160/5916/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "АКВАТОРІЯ" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

11.03.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "АКВАТОРІЯ" (далі - позивач) до Київської митниці (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості №UA100000/2025/000092/2 від 11.09.2025;
- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100190/2025/000424;
- зобов`язати Київську митницю повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "АКВАТОРІЯ" надмірно сплачені кошти за випуск товару у вільний обіг.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що митницею, в порушення норм Митного кодексу України, було необґрунтовано використано другорядний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. Також, на думку позивача, у митниці не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом (ціною договору), оскільки зміст наданих позивачем документів не був суперечливим, не містив розбіжностей, в них не були наявні ознаки підробки, документи містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, з огляду на що у митниці не було підстав для сумніву в правильності митної вартості товару. Таким чином, позивач вважає вказане рішення суб`єкта владних повноважень, а також картку відмови необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 13.04.2026, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
26.03.2026 представником відповідача через систему “Електронний суд” подано письмовий відзив на позов, у якому представник у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що за результатами здійснення контролю правильності визнання митної вартості товарів митний орган визнає, заявлену декларантом або уповноваженою ним особою, митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування. В результаті такого контролю митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості, містили розбіжності та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у митному оформленні товару прийняті митницею відповідно до вимог чинного законодавства, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
30.03.2026 від представника позивача через систему “Електронний суд” надійшла відповідь на відзив, в якій представник заперечує проти тверджень, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та наполягає, що позивачем вірно визначено митну вартість товарів, надано всі необхідні підтверджуючі документи, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 у задоволенні клопотання представника Київської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в адміністративній справі № 160/5916/26 за Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "АКВАТОРІЯ" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між ТОВ “ФІРМА “АКВАТОРІЯ” (покупець) та фірмою “ALONAFISH OU” (продавець) укладено договір (контракт) №130125А від 13.01.2025 на умовах якого останній продає, а ТОВ “ФІРМА “АКВАТОРІЯ” купує заморожену рибу (товар) в асортименті, кількості, якості, по цінам відповідно до рахунків на передоплату/інвойсів на кожну поставку, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1. Договору). 
Ціни на кожну партію товару, включаючи вартість упакування, маркування, оформлення супровідних документів і всіх податків, оплачених в країні походження, вказуються в рахунках на передоплату / інвойсах до діючого договору на кожну поставку (п.1.2. Договору). 
Поставка товару може здійснюватися автомобільним транспортом, а також морським, залізничним, авіаційним транспортом, в залежності від домовленостей між Продавцем і Покупцем (п. 2.1. Договору).
Умови поставки по цьому договору узгоджуються сторонами для кожної окремої партії і фіксуються в рахунках / інвойсах, згідно з правилами Інкотермс 2020 (п. 2.2. Договору). 
За дорученням Продавця безпосереднім відправником товару може бути інша фірма. Відправник товару і конкретні умови поставки вказуються в рахунках на передоплату / інвойсах, які є невід`ємною частиною цього договору. Обов`язки продавця по цьому договору залишаються незмінними, незалежно від відправника (п. 2.3. Договору). 
Умови оплати кожної партії товару зафіксовані в рахунках на передоплату / інвойсах на кожну партію товару (п.7.1. Договору). 
Платіж має бути здійснений банківським переказом в Євро або Доларах США шляхом переказу грошових коштів на рахунок продавця (п. 7.2. Договору).
Відповідно до інвойсу від 17.07.2025 року № 9919 сторонами договору узгоджено умови поставки і вид партії товару: - Frozen Jack Mackerel WR 900+ (Trachurus Murphyi), packing 20kg cartons, загальна вага партії товару 26 000 кг, вартість за одиницю 1,43 доларів США, загальна вартість 37 180,00 доларів США, умови оплати: 20% передоплата, 80% - за 15 днів до прибуття товару, умови поставки: DAP Kamianske.
Згідно із платіжною інструкцією №42 від 22.08.2025 позивачем здійснено передоплату у розмірі 30 600,00 США на користь Фірми “ALONAFISH OU”, на підставі контракту №130125A від 13.01.2025, інвойсу №9919 від 17.07.2025 року та інвойсу №9729 від 20.05.2025 року.
Специфікацією № 1 від 05.09.2025 до інвойсу №9919 від 17.07.2025 внесено зміни до кількості відвантаженого товару, а саме: Jack Mackerel Frozen WR 900+, кількість 19 900 кг, вартість за одиницю 1,43 доларів США, загальна вартість 28 457,00 доларів США.
Згідно Договору-заявки про надання транспортних послуг від 08.09.2025 №70, позивач замовив у ФОП ОСОБА_1 послуги з перевезення товару з м. Клайпеда (Литва) до м. Кам`янське (Україна). Згідно цієї заяви сторони визначили, що дата завантаження: 08.09.2025, вантаж: риба, вага: до 20 т. Вартість послуг 50000,00 грн.
З метою митного оформлення вказаного товару, декларантом ТОВ "ФІРМА "АКВАТОРІЯ" 10.09.2025 подано до Київської митниці митну декларацію №25UA100190569773U6, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар, що перевозився за специфікацією №1, а саме: - Риба морожена: Frozen Jack Mackerel WR 900+ (Trachurus murphyi) – ставрида морожена в блоках, ціла, з головою та хвостом, розмірний ряд 900+, не солена, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалось, без консервантів. Вага нетто: 19 900 кг. Дата виготовлення:28.05.2025 року. Термін придатності: 28.05.2027 року. Виробник: 8309, Orizon S.A., Chili. Країна виробництва: CL. Вартість кг товару: 1,43 USD. Ціна товару: 28 457,00 USD, курс 41,1237.
Митна вартість товарів, заявлених до митного оформлення, була визначена декларантом за першим методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митниця дійшла висновку про наявність розбіжностей у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, у зв`язку із чим повідомлено декларанта про те, що подані ним документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Судом встановлено, що митним органом виявлено наступні розбіжності у поданих позивачем документах:
- Поставка оцінюваних товарів здійснена на підставі зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2025 №130125A (далі - Контракт), укладеного між компаніями “Alonafish OU” (Продавець) та ТОВ “Фірма "Акваторія” (Покупець).
Відповідно до п. 2.2 Контракту умови поставки обумовлюються та фіксуються у рахунках на передоплату (Інвойсах). Рахунок на передплату до митного оформлення не наданий (наведений у інвойсі - № PI VI-664BIS).
Згідно з інвойсом від 17.07.2025 №9919 умовами поставки оцінюваного товару зазначено FCA - Klaipeda (Литва). Термін FCA (Free Carrier (... named place)) Франко перевізник (.. назва місця) означає, що продавець товару виконав свої зобов`язання щодо поставки, виконавши митне очищення для експорту та передавши його перевізнику у названому покупцем місці. Ціна FCA (FCA price) означає, що контрактна (фактурна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, вартість доставки до основного перевізника в місці, вказаному покупцем та навантаження товару в транспортний засіб, без вартості доставки (Фрахту) до покупця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання по завантаженню і розвантаженню товару на даному місці. Якщо поставка здійснюється в приміщені продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження. Якщо ж постачання здійснюється в іншому місці, продавець за відвантаження товару фінансової відповідальності не несе. При обранні зазначених умов поставки всі витрати по доставці товару покладаються на покупця, отже не включені до ціни товару. Згідно з ч. 10 ст. 58 Кодексу до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Перелік таких документів встановлений положеннями наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення”. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, зокрема, відносяться: - рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; - заявка на здійснення послуг по доставці товарів; - акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка фактури. Також, відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV “Про транспортно-експедиторську діяльність” договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Отже, для перевірки числового значення доданої складової митної вартості товару, декларант повинен надати всі необхідні документи та відомості відповідно до законодавства України, що стосуються послуг та витрат, понесених у зв`язку з транспортуванням товару. Відповідно до положень п. 2.2.7 наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” (далі - Методичні рекомендації) митний орган під час проведення контролю за правильністю заявленої декларантом митної вартості перевіряє документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчає маршрут транспортування та перевіряє достовірність декларування витрат на транспортування.
На підставі зазначеної перевірки встановлено наступне.
Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 6 ч. 2 ст. 53 Кодексу). Для підтвердження витрат на транспортування товару на умовах поставки згідно з Інкотермс FCA - Klaipeda (Литва) декларантом надано: CMR від 08.09.2025 №4633; довідку про транспортні витрати від 09.09.2025 року №72; рахунок на оплату транспортних послуг від 09.09.2025 №125, договір - заявку на надання транспортних послуг від 08.09.2025 №70 (декларантом в гр. 44 МД датою документа за кодом 4301 зазначено 09.09.2025).
Наданий договір-заявка на надання транспортних послуг від 08.09.2025 № 70 свідчить про домовленість на перевезення вантажу вагою до 20 т. Разом з тим, вага брутто даної партії товару склала більше (21,353 т). Крім того, відповідно до гр. 4 CMR від 08.09.2025 №4633 завантаження товару відбулось за адресою третьої сторони UAB “VPA LOGISTICS” (Klaipeda reg. Laistai vill., Stariskes str. 29 LT-95366, LITHUANIA). Зважаючи на те, що у інвойсі відсутня інформація щодо іншого ніж продавець відправника (UAB VPA Logistics), то з урахуванням пункту 2.3 Контракту відправка товару здійснювалась не від імені продавця. У зв`язку з цим, UAB VPA Logistics поніс у Klaipeda (Lithuania) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, які згідно з графою 21 декларації митної вартості, поданої до МД, не включено декларантом до заявленої митної вартості при її розрахунку. При цьому, первинних бухгалтерських документів в розумінні п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, від компанії UA VPA Logistics, що підтверджують вартість таких витрат, до митного оформлення не надано. Отже, вбачається включення декларантом до митної вартості оцінюваних товарів складових митної вартості не в повному обсязі, зокрема, визначених п. 6 ч. 10 ст. 58 Кодексу.
- Згідно із Конвенцією ООН “Про договори повністю або частково морського міжнародного перевезення вантажів” 2008 року, Конвенцією ООН “Про морське перевезення вантажів” 1978 року (далі - Гамбурзькі правила), транспортним документом морського перевезення, який є підтвердженням укладеного договору морського перевезення та містить відповідну інформацію, є коносамент (MASTER BILL OF LADING). Згідно вказаних міжнародних Конвенцій та міжнародної практики, коносамент містить дані, що характеризують вантаж і дозволяють його ідентифікувати, дані щодо умов перевезення, найменування відправника/перевізника, місце призначення, відомості щодо фрахту (сплачений чи підлягає сплаті) та інші умови перевезення. Коносамент (та інвойс складений до нього) до митного оформлення декларантом не надано. А також у гр. 44 МД №25UA100190569773U6 відсутні відомості щодо коносаменту, що протирічить ст. 335 Кодексу. При цьому, надання коносаменту передбачено п. 4.1 Контракту.
- Крім того, і у копії митної декларації країні відправлення (Chile) зазначені умови поставки товару “CIF”.
Згідно з правилами Інкотермс умови поставки CIF означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Крім того, на продавця покладається обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.
Отже, продавець (ORIZON S.A.) здійснив страхування товару на користь ALONAFISH OU.
Однак, декларантом до митного оформлення не надано визначених п. 8 ч. 2 ст. 53 Кодексу страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частинами 1, 2 та п.1 ч. З ст. 54 Кодексу, митний орган зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення митної вартості, наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари - перевірити розрахунок числового значення.
Таким чином, у митного органу відсутні відомості про числові значення складових митної вартості та відомості про документи, що їх підтверджують, згідно з умовами Інкотермс.
Отже, не можливо здійснити перевірку числового значення митної вартості у повному обсязі (відсутні числові значення витрат на страхування та на перевантаження у порту Клайпеди). Відповідно до інвойсу від 17.07.2025 № 9919, який складено на суму 37 180,00 дол. США, при здійсненні переказу коштів необхідно зазначати номер проформи-інвойсу або інвойсу.
- Також, зазначений інвойс містить відомості наступного характеру “due date: 24/07/2025, Late payment interest 0,05 % per day, Prepayment invoice no. PI VI-664BIS ”. Для підтвердження ціни, що сплачена, декларантом надано платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах від 22.08.2025 № 35. Графа 70 якої містить інформацію щодо перерахування коштів на виконання контракту від 13.01.2025 № 130125А та інвойсів від 17.07.2025 № 9919 та від 20.05.2025 № 9729. Поданий до митного оформлення інвойс від 17.07.2025 № 9919 виставлений на умовах 100% оплати (20 % - передплата та 80% - 15 днів перед прибуттям вантажу).
При цьому рахунок на передплату, передбачений умовами Контракту як невід`ємна його частина та реквізити якого зазначені у інвойсі від 17.07,2025 9919 (PI VI-664BIS) не наданий до митного оформлення.
Проте, перерахована за платіжним дорученням сума у розмірі 30 600 дол. США не відповідає сумі за інвойсом, а зазначений у гр. 70 інвойс від 20.05.2025 № 9729 до документів митного оформлення не долучено.
Таким чином не можливо достовірно встановити суму сплачену саме за оцінюваний товар.
- Також, згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.
Наданий до митного оформлення платіжний документ не може бути взятий уваги як документ, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, оскільки: не відповідає вимогам Постанови № 216:
- не містить обов`язкових реквізитів, які повинні містити платіжні інструкції в іноземній валюті або банківських металах, зокрема, відсутні підпис(и) (власноручний(і)/електронний(і)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком.
Таким чином, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за оціню-товари, та відомості щодо числових значень складових митної надано не в повне обсязі, не виражено кількісно та достовірно, що суперечить вимогам ч. 2, ч. 10, ч. 22 ст. 58 Кодексу.
Надання банківських платіжних документів у випадку, коли на момент митного оформлення рахунок сплачено, передбачено положеннями ст. 53 Кодексу, отже надання таких документів під час митного оформлення товару віднесено до обов`язків декларанта та не потребує наявності умов, викладених у ч. З ст. 53 Кодексу для їх витребування митним органом.
Частиною 4 ст. 58 Кодексу встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за основним методом, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 ст. 58 Кодексу.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 58 Кодексу, відсутність належних банківських документів про оплату товару, що визначено положеннями Контракту, є підставою що унеможливлює визначення митної вартості за основним методом відповідно до ст. 58 Кодексу.
Таким чином, відомості щодо ціни, яка сплачена, містять розбіжності та не піддаються обчисленню та перевірці, що є порушенням вимог положень ч. 4, 21 ст. 58 Кодексу.
Декларантом надано транзитну декларацію ТІ від 08.09.2025 № LТ 0382194/1570, яка не містить відомостей щодо вартості товару та слугує виключно для контролю вивезення товару за межі країни ЄС.
Копію митної декларації країни відправлення № 12862994-7 декларантом надано без врахування вимог ст. 254 Кодексу. Отже, перевірити наведені в ній відомості в повному обсязі неможливо.
Слід зазначити, що у наданих до митного оформлення ветеринарному сертифікаті від 08.09.2025 № 25LТШ90000РВ758К7 та сертифікаті про походження товару від 14.08.2025 № 4750002291 вказано, що товари відправлено виробником - компанією “Orizon S.A.” (Чілі) до України - ТОВ “Фірма “Акваторія”.
Отже, компанія “ALONAFISH” (Естонія) не ідентифікується як імпортер-контрактотримач товару (Продавець).
Крім того, наданий ветеринарний сертифікат від 08.09.2025 № 251ТШ90000РВ758К7 та транзитна декларація Т1 від 08.09.2025 № LТ 0382194/1570 надані у візуально непридатній для читання формі (поганої якості).
Також, за результатами перевірки відповідно до п. 2.2.13, 2.2.14, 2.2.19 Методичних рекомендацій, встановлено митне оформлення подібних за характеристиками товарів (ставрида свіжоморожена, розмірний ряд 900+, з головою та хвостом, виробник (країна походження) - Чілі” за значно більш високою вартістю, що також потребує додаткової перевірки з метою встановлення “дійсної вартості товарів” у розумінні ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі ГАТТ).
Враховуючи викладене відповідач запропонував декларанту відповідно до ст. 53 МК України надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості:
- коносамент та інвойс до нього;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- виписку з бухгалтерської документації; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення відповідно до ст. 254 Кодексу;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
11.09.2025 позивачем надіслано лист від 11.09.2025 № 66 та заяву щодо надання всіх документів та повідомлено про необхідність винесення рішення встановленого законодавством терміну.
11.09.2025 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100000/2025/000092/2, яким митну вартість товару “Frozen Jack Mackerel WR 900+ (Trachurus murphyi) – ставрида морожена в блоках, ціла, з головою та хвостом, розмірний ряд 900+, не солена, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалось, без консервантів. Вага нетто: 19 900 кг. Дата виготовлення:28.05.2025 року. Термін придатності: 28.05.2027 року. Виробник: 8309, Orizon S.A., Chili. Країна виробництва: CL” за митною декларацією від 10.09.2025 №25UA100190569773U6 було збільшено з 1,43 USD/кг до 1,90 USD/кг.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100190/2025/000424 від 11.09.2025.
У подальшому товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA100190569856U1 від 11.09.2025 року.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного. 
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.2 ст. 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі – МК України)).
Згідно із ч.1 ст. 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч.1 ст. 4 МК України).
Відповідно до ч.1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Суд зазначає, що ч.2 ст.53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, у частині третій якої встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур”, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.
За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З наведеним висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За приписами ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Разом з тим, згідно з ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також за приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
При цьому, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 в адміністративній справі №803/667/17.
Таким чином, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Натомість, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України.
Суд установив, що відповідач за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої позивачем, дійшов висновку, що в наданих декларантом документах міститься ряд розбіжностей, наявність яких унеможливлює підтвердження всіх числових значень складових митної вартості.
У ході судового розгляду, судом було встановлено, що поставка товару задекларованого у митній декларації №25UA100190569773U6, здійснювалась на підставі контракту укладеного 13.01.2025 між ТОВ “ФІРМА “АКВАТОРІЯ” та Фірмою “ALONAFISH OU” за №130125А.
Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем 11.09.2025 прийнято спірне рішення №UA100000/2025/000092/2 про коригування митної вартості товарів за МД №25UA100190569773U6 від 10.09.2025, заявлених позивачем за ціною контракту.
Підставою для здійснення коригування митної вартості в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу (резервного) визначення митної вартості стали висновки митного органу про те, що у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах виявлені невідповідності та розбіжності, а також не надано документів на вимогу митного органу та на їх спростування, про що зазначено у гр.33 рішення та у відзиві.
Однак, викладені у графі 33 вказаного рішення зауваження є безпідставними та їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для витребування додаткових документів.
Суд звертає увагу, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Разом з цим, відповідачем не доведено ані у рішенні, що оскаржується, ані у відзиві, що подані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для ухвалення спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.
Стосовно доводів митниці про неповноту надання відомостей щодо транспортних витрат на підстави документів на перевезення вантажу, суд зазначає наступне.
Як зазначив митний орган у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарі, для підтвердження витрат на транспортування товару на умовах поставки згідно з Інкотермс FCA - Klaipeda (Литва) декларантом надано: CMR від 08.09.2025 № 4633; довідку про транспортні витрати від 09.09.2025 № 72; рахунок на оплату транспортних послуг від 09.09.2025 № 125, договір - заявку на надання транспортних послуг від 08.09.2025 № 70 (декларантом в гр. 44 МД датою документа за кодом 4301 зазначено 09.09.2025). Наданий договір-заявка на надання транспортних послуг від 08.09.2025 № 70 свідчить про домовленість на перевезення вантажу вагою до 20 т. Разом з тим, вага брутто даної партії товару склала більше (21,353 т). Крім того, відповідно до гр. 4 CMR від 08.09.2025 № 4633 завантаження товару відбулось за адресою третьої сторони UAB “VPA LOGISTICS” (Klaipeda reg. Laistai vill., Stariskes str. 29 LT-95366, LITHUANIA). Зважаючи на те, що у інвойсі відсутня інформація щодо іншого ніж продавець відправника (UAB VPA Logistics), то з урахуванням пункту 2.3 Контракту відправка товару здійснювалась не від імені продавця. У зв`язку з цим, UAB VPA Logistics поніс у Klaipeda (Lithuania) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, які згідно з графою 21 декларації митної вартості, поданої до МД, не включено декларантом до заявленої митної вартості при її розрахунку. При цьому, первинних бухгалтерських документів в розумінні п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, від компанії UAB VPA Logistics, що підтверджують вартість таких витрат, до митного оформлення не надано. Отже, вбачається включення декларантом до митної вартості оцінюваних товарів складових митної вартості не в повному обсязі, зокрема, визначених п. 6 ч. 10 ст. 58 Кодексу. Згідно із Конвенцією ООН “Про договори повністю або частково морського міжнародного перевезення вантажів” 2008 року, Конвенцією ООН “Про морське перевезення вантажів” 1978 року (далі - Гамбурзькі правила), транспортним документом морського перевезення, який є підтвердженням укладеного договору морського перевезення та містить відповідну інформацію, є коносамент (MASTER BILL OF LADING). Згідно вказаних міжнародних Конвенцій та міжнародної практики, коносамент містить дані, що характеризують вантаж і дозволяють його ідентифікувати, дані щодо умов перевезення, найменування відправника/перевізника, місце приймання/завантаження вантажу, місце призначення, відомості щодо фрахту (сплачений чи підлягає сплаті) та інші істотні умови перевезення. Коносамент (та інвойс складений до нього) до митного оформлення декларантом не надано. А також у гр. 44 МД № 25UA100190569773U6 відсутні відомості щодо коносаменту, що протирічить ст. 335 Кодексу. При цьому, надання коносаменту передбачено п. 4.1 Контракту. Крім того, і у копи митної декларації країні відправлення (Chile) зазначені умови поставки товару “CIF”. Згідно з правилами Інкотермс умови поставки CIF означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Крім того, на продавця покладається обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець (ORIZON S.A.) здійснив страхування товару на користь ALONAFISH OU. Однак, декларантом до митного оформлення не надано визначених п. 8 ч. 2 ст. 53 Кодексу страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування. Згідно з частинами 1, 2 та п.1 ч. З ст. 54 Кодексу, митний орган зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення митної вартості, наявності в поданих декларантом документах усіх і відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари - перевірити розрахунок числового значення. Таким чином, у митного органу відсутні відомості про числові значення складових митної вартості та відомості про документи, що їх підтверджують, згідно з умовами Інкотермс. Отже, не можливо здійснити перевірку числового значення митної вартості.
Як встановлено судом, виробником товару є компанія “Orizon S.A.” (Чілі), продавцем товару за контрактом від 13.01.2025 №130125А є фірма “ALONAFISH OU” (Латвія).
Між позивачем та фірмою “ALONAFISH OU” укладений контракт на купівлю товару.
За умовами цього контракту, ціни на кожну партію товару, включаючи вартість упакування, маркування, оформлення супровідних документів і всіх податків, оплачених в країні походження, вказуються в рахунках на передоплату / інвойсах до діючого договору на кожну поставку. Поставка товару може здійснюватися автомобільним транспортом, а також морським, залізничним, авіаційним транспортом, в залежності від домовленостей між Продавцем і Покупцем. Умови поставки по цьому договору узгоджуються сторонами для кожної окремої партії і фіксуються в рахунках / інвойсах, згідно з правилами Інкотермс 2020. Продавець надає покупцю наступні документи: інвойс, товарно-транспортну накладну (CMR, B/L, AWB), сертифікат походження, ветеринарний сертифікат, пакувальний лист, сертифікат якості. 
Згідно наданих позивачем документів вбачається, що покупець (позивач у справі) придбав товар, який завезений до порту Клайпеди (Латвія) силами та засобами продавця - фірмою “ALONAFISH OU” (Естонія).
Згідно правил Інкотермс 2020, FCA означає, що продавець бере на себе відповідальність за доставку товару перевізнику в заздалегідь обумовлене місце. Для цього необхідно завантажити товар на транспортний засіб перевізника. За умов FCA продавець зобов`язаний упакувати та маркувати товар, а також організувати його навантаження на транспортний засіб покупця, якщо передача відбувається на складі продавця.
Автотранспортною накладною CMR від 08.09.2025 № 4633 підтверджується транспортування товару із порту Клайпеда до м. Кам`янське (Україна).
Відповідно до інвойсу від 17.07.2025 року № 9919 сторонами договору узгоджено умови поставки і вид партії товару: - Frozen Jack Mackerel WR 900+ (Trachurus Murphyi), packing 20kg cartons, загальна вага партії товару 26 000 кг, вартість за одиницю 1,43 доларів США, загальна вартість 37 180,00 доларів США, умови оплати: 20% передоплата, 80% - за 15 днів до прибуття товару, умови поставки: DAP Kamianske.
Згідно із платіжною інструкцією №42 від 22.08.2025 позивачем здійснено передоплату у розмірі 30 600,00 США на користь Фірми “ALONAFISH OU”, на підставі контракту №130125A від 13.01.2025, інвойсу №9919 від 17.07.2025 року та інвойсу №9729 від 20.05.2025 року.
У зв`язку з обмеженістю вантажомісткості перевізника до 22 тон, поставку оплаченої партії товару розділили на два перевезення, а саме: першу поставку до 20 тон вантажу, інші відповідно до оплаченої кількості товару.
Специфікацією № 1 від 05.09.2025 до інвойсу №9919 від 17.07.2025 внесено зміни до кількості відвантаженого товару, а саме: Jack Mackerel Frozen WR 900+, кількість 19 900 кг, вартість за одиницю 1,43 доларів США, загальна вартість 28 457,00 доларів США.
Згідно Договору-заявки про надання транспортних послуг від 08.09.2025 №70, позивач замовив у ФОП ОСОБА_1 послуги з перевезення товару з м. Клайпеда (Литва) до м. Кам`янське (Україна). Згідно цієї заяви сторони визначили, що дата завантаження: 08.09.2025, вантаж: риба, вага: до 20 т.
Тому, відсутність у позивача коносаменту, який би підтверджував доставку товару морем із порту в Чілі до порту в Клайпеди обумовлюється вищенаведеними обставинами, і витрати на транспортування товару з Чілі до порту Клайпеда, об`єктивно не входять до митної вартості товару. 
До того ж, витрати на завантаження товару на автотранспорт перевізника також є витратами продавця, згідно умов поставки FCA.
Таким чином, доводи митного органу про ненадання позивачем документів на підтвердження митної вартості товару суд вважає необгрунтованими, та такими, що спростовуються наданими позивачем до матеріалів справи документами.
У пункті 14 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2, вказано, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Тому надані позивачем документи до митного оформлення про транспортні витрати та калькуляції транспортних витрат є належними та допустимими доказами понесених позивачем витрат на перевезення товару.
Таким чином, суд, зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення щодо транспортування товару, вказує на необґрунтованість висновків митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму сплачену за транспортування товару.
Крім того, положеннями п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником довідки про транспортно - експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Така правова позиція викладена, зокрема, в пункті 2.11 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, затвердженої Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року № 2.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18 та від 11.04.2022 року у справі №1.380.2019.006980, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
Щодо зауважень митниці про невідповідність платіжної інструкції в іноземній валюті Положенню про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, суд зазначає наступне.
Як вже встановлено судом, платіжною інструкцією №42 від 22.08.2025 позивачем здійснено передоплату у розмірі 30 600,00 США на користь Фірми “ALONAFISH OU”, на підставі контракту №130125A від 13.01.2025, інвойсу №9919 від 17.07.2025 року та інвойсу №9729 від 20.05.2025 року.
Банком ця інструкція прийнята до виконання та виконана, відповідно, грошові кошти надійшли на рахунки контрагента позивача. Зворотного відповідачем не доведено. Тому питання відповідності цієї інструкції вимогам наведеного Положення не може бути вирішальним при з`ясуванні митницею достовірності визначення позивачем митної вартості задекларованого товару, відповідно і не може породжувати будь-яких сумнівів. 
Таким чином, надані позивачем митниці документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та їх складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларовані товари.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Стосовно зауважень митного органу щодо страхового полісу, суд вказує, що зазначення у договорі самої лише умови CIF має вважатися достатнім для висновку про те, що витрати на транспортування та страхування вже включені у фактурну вартість. Вказана позиція узгоджується висновками Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 821/101/18, від 07.11.2019 у справі № 160/1329/19, від 12.12 2019 у справі №804/2957/17).
Крім того, позивач обмежений угодою з продавцем, який виконав свої зобов`язання за діючим договором, здійснивши навантаження в місті Клайпеда до транспортного засобу, який забезпечив позивач.
Щодо відповідальності рівня ціни, то у висновку ДП “Держзовнішінформ” №3-1/739 щодо цінового висновку на імпортну поставку Товару (Frozen Jack Mackerel WR 900+ - ставрида морожена в блоках, ціла, з головою та хвостом, розмірний ряд 900+) яким засвідчено, що за аналізом наявної інформації щодо ринкового рівня цін на аналогічну/подібну продукцію на зовнішньому ринку, свідчать, що контрактна ціна компанії-постачальника Фірми “ALONAFISH OU” 1,48 USD/кг на вказаний товар, відповідає рівню відпускної ціни компанії постачальника.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості. 
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що по суті вказані відповідачем зауваження в оскаржуваному рішенні носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товарів.
Відповідачем не доведено, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за заявленою ціною договору.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд вважає, що надані позивачем до митного оформлення документи повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мали протиріч, невідповідностей або розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, подані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем митну вартість та її складові частини, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, достатність яких не спростована відповідачем, тому підстав для коригування заявленої митної вартості у відповідача не було.
Крім цього, у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, відсутні пояснення щодо зроблених коригувань.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно із пунктом 2.1. Наказу Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 “Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору” посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Однак, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, у ньому міститься лише посилання на раніше оформлені митні декларації і не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до неї документами.
Доводи відповідача про обґрунтованість рішення №UA100000/2025/000092/2 від 11.09.2025 не відповідають дійсності, оскільки в оспорюваному рішенні зазначені лише дати раніше оформлених МД, їх реєстраційний номер, ціна та найменування товару, за яким здійснено митне оформлення. При цьому, не зазначено, за яким методом здійснено митне оформлення раніше оформленого товару, не наведені повні характеристики товару, що має значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлювалась, виходячи не з ваги товару (кг), а з його характеристик товару, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару на підставі лише відомостей про дату раніше оформленої ЕМД та її реєстраційного номеру з ціною товару не можлива.
Поряд з цим, обставина наявності в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.
Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що митним органом оспорюване рішення №UA100000/2025/000092/2 від 11.09.2025 прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, у зв`язку з чим останнє є протиправним та підлягає скасуванню. 
Надаючи правову оцінку прийняттю відповідачем картки відмови у митному оформленні №UA100190/2025/000424 від 11.09.2025, яка є предметом спору у цій справі, суд зазначає, що згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Як зазначено у пунктах 8.1, 8.2 Розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого 30 травня 2012 року наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за №1360/21672, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.
Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.
У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
У картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100190/2025/000424 від 11.09.2025 зазначено такі причини для відмови у митному оформлені: митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100000/2025/000092/2 від 11.09.2025.
Враховуючи, що судом скасоване рішення про коригування митної вартості №UA100000/2025/000092/2 від 11.09.2025 через його протиправність, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100190/2025/000424 від 11.09.2025 також підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повернути надмірно сплачені кошти за випуск товару у вільний обіг, суд зазначає наступне.
Вказані позовні вимоги станом на день розгляду справи є передчасними, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до відповідача з відповідною заявою та рішенням суду у цій справі, яке набрало законної сили, щодо повернення надмірно сплачених платежів.
Відповідно, у матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження відмови відповідача у поверненні позивачу надмірно сплачених платежів.
Отже, позовні вимоги у зазначеній частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішення Київської митниці, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 3328,00 грн, що документально підтверджується платіжним документом № 142 від 17.03.2026.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3328,00 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "АКВАТОРІЯ" (51937, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, пр. Героїв АТО, буд. 11, корп. 5, кім. 4, код ЄДРПОУ 45670524) до Київської митниці (03124, м.Київ, б-р Вацлава Гавела, 8А, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості Київської митниці №UA100000/2025/000092/2 від 11.09.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці № UA100190/2025/000424.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (03124, м.Київ, б-р Вацлава Гавела, 8А, код ЄДРПОУ 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "АКВАТОРІЯ" (51937, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, пр. Героїв АТО, буд. 11, корп. 5, кім. 4, код ЄДРПОУ 45670524) в рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 3328,00 (три тисячі триста двадцять вісім гривень ). 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.Є. Сліпець