Справа №752/6243/26
Провадження №2/752/8792/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Крикунов Олександр Володимирович в інтересах  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до  ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 14.08.2020 між сторонами зареєстрований шлюб.
За час спільного проживання як подружжя сторони набули у власність рухоме майно - автомобіль марки SKODA модель ОСТАVIA, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . Право власності на вказаний автомобіль зареєстроване за відповідачкою.
18.02.2026 ОСОБА_2 звернулася до суду про розірвання шлюбу з позивачем (справа №760/2384/26 ). На день подання позовної заяви шлюб не розірваний.
На даний час між сторонами існує спір щодо поділу спільного майна.
Враховуючи, що спірний транспортний зaciб сторонами придбаний за час перебування в зареєстрованому шлюбі та належить до спільного майна подружжя, а відповідачка одноосібно використовує автомобіль, то в такому випадку позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу.
Позивач просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з відповідачки 1/2 частини вартості автомобіля у розмірі 148100 грн., яка визначена на підставі звіту про оцінку майна від 29.01.2026.
Просив: 
визнати автомобіль марки SKODA модель ОСТА, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 - спільним майном подружжя;
стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля у розмірі 148100 грн.;
залишити за відповідачем ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки SKODA модель ОСТА, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
судові витрати покласти на відповідача.
12.03.2026 постановлено ухвалу про забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль марки SKODA модель ОСТА, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .
12.03.2026 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
14.08.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 14.08.2020.
12.07.2023 за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на автомобіль SKODA OCTAVIA (загальний легковий універсал), 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_6 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 .
Відповідно до звіту про оцінку майна від 29.01.2026 ринкова вартість загального легкового універсалу марки SCODA модель OCTAVIA, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_6 , станом на 29.01.2026 становить 296200 грн. без ПДВ.
Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Частиною 2 ст. 183 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі був придбаний автомобіль марки SKODA модель ОСТАVIA, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . Ринкова вартість спірного автомобіля становить 296200 грн. без ПДВ.
У сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя, а частки чоловіка і дружини є рівними. Набуте подружжям за час шлюбу майно, зокрема, автомобіль, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована.
Позивач просив визнати спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя. 
Суд зазначає, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Метою заявленого позивачем позову є поділ спільного сумісного майна, набутого за час шлюбу з відповідачем.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі №905/1926/16 (пункт 38) тощо.
При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.
Отже, позовні вимоги про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя задоволенню не підлягають.
Щодо решти позовних вимог суд відзначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 зазначила, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.
Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вартість 1/2 частки автомобіля в розмірі 148100 грн. 
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Суд вважає можливим поділити автомобіль між сторонами, визнавши за позивачем право на отримання від ОСОБА_2 грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль та залишити спірний автомобіль у власності відповідачки. Такий варіант поділу транспортного засобу суд вважає прийнятним.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо клопотання представника позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12000 грн. суд відзначає наступне.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною другою ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
05.03.2026 між адвокатом Крикуновим О.В. та ОСОБА_1 укладений договір про надання правничої допомоги №1/5/3/26, за умовами якого адвокат надає клієнту правову допомогу, а клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 2000 грн. за годину роботи адвоката.
Згідно з актом виконаних робіт, підписаним адвокатом Крикуновим О.В. та ОСОБА_1 , вартість та перелік робіт, виконаних адвокатом, становить 12000 грн.
05.03.2026 позивач сплатив адвокату за договором від 05.03.2026 №1/5/3/26 кошти в розмірі 12000 грн., що підтверджується квитанцією від 05.03.2026.
Отже, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог в розмірі 8000 грн..
Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 740,50 грн. (за подання позову) та 332,80 грн. (за подання заяви про забезпечення позову). 
Загальний розмір судових витрат становить 9073,30 грн. (8000 грн. +740,50 грн. + 332,80 грн. = 9073,30 грн.).
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 вартість 1/2 частки автомобіля марки SKODA модель ОСТАVIA, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , в розмірі 148100 (сто сорок вісім тисяч сто) грн. 00 коп.
Залишити у приватній власності ОСОБА_2 автомобіль марки SKODA модель ОСТАVIA, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог. 
Стягнути ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 9073 (дев`ять тисяч сімдесят три) грн. 30 коп.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ВЧ НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 .
Рішення складене 11.06.2026.

Суддя         Ж. І. Кордюкова