ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2107/26 Справа № 214/5438/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді – Бондар Я.М.,
суддів – Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС»,
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року, яка постановлена суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (дата складання повного судового рішення не зазначена),
В С Т А Н О В И В
В червні 2025 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії №425908608 від 10.06.2024 року у розмірі 61 768 грн. 14 коп., сплачений судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 червня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №425908608, у формі електронного документа, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 19 184 грн. 00 коп.
В подальшому, 08 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги за Договором кредитної лінії №425908608 ТОВ «Таліон Плюс» за Договором факторингу №МВ-ТП/3.
Отже, загальна сума заборгованості за Кредитним договором заявлена до стягнення позивачем становить 61 768 грн. 14 коп., з яких: заборгованість по кредиту – 19 182 грн. 61 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом – 42 585 грн. 53 коп.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» суму заборгованості за Договором кредитної лінії №425908608 від 10.06.2024 року у розмірі 47 189 грн. 92? коп., з яких: 19 182 грн. 61 коп. – заборгованість по кредиту; 28 007 грн. 31? коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» сплачений судовий збір у сумі 1 850 грн. 71 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду, представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я. подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права представник просила рішення скасувати в частині стягнення процентів та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, стягнувши тільки заборгованість за тілом кредиту.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наданий позивачем розрахунок боргу в частині процентів неправомірний, суперечить Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено денну процентну ставку не більше 1%. А суд стягнув за розрахунком позивача 1,5%, не застосувавши по етапне зниження процентної ставки відповідно до розділу 4 Прикінцевих та перехідних положень закону №3498-IX. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що позивач дотримався вимог Закону 3498-IX щодо поетапного зниження процентної ставки – перші 120 днів – з 24.12.2023 по 22.04.2024 по 2,5 %, протягом наступних – 120 днів з 23.04.2024 по 20.08.2024 по 1,5 %. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду- без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач порушив обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом в сумі 19182,61 грн., та за відсотками в сумі 28007,31 грн., а всього у розмірі 47189,92 грн ґрунтуються на законі.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №425908608, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту у розмірі 19 184 грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, дисконтний період - кредитна лінія надана строком на 30 днів від дати отримання кредиту. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 10 липня 2029 року. 
Відповідач підписав зазначений кредитний договір електронним підписом, що був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).
Відповідно до ч.ч. 3, 6, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до довідки ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», відповідач 10 червня 2024 року отримав грошові кошти у розмірі 19 184 грн. 00 коп. на свій картковий рахунок. 
08 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №МВ-ТП/3, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 
Відповідно до Реєстру прав вимог від 08.10.2024 року, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №425908608 від 10.06.2024 року у розмірі 46 613 грн. 81 коп., з яких 19 182 грн. 61 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 17 839 грн. 89 коп. – заборгованість за процентами; 9 591 грн. 31 коп. – заборгованість по іншим нарахуванням.
З розрахунку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» убачається, що заборгованість відповідача за Кредитним договором №425908608 від 10.06.2024 року за період з 10 червня 2024 року по 08 жовтня 2024 року становить 46 613 грн. 81 коп., з яких: 19 182 грн. 61 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 17 839 грн. 89 коп. – заборгованість за процентами; 9 591 грн. 31 коп. – заборгованість по іншим нарахуванням.
Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість відповідача за Кредитним договором №425908608 від 10.06.2024 року за період з 08 жовтня 2024 року по 02 січня 2025 року становить 71 359 грн. 45 коп., яка складається з: 19 182 грн. 61 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 42 585 грн. 53 коп. – заборгованість за процентами; 9 591 грн. 31 коп. – заборгованість по іншим нарахуванням.
ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» повідомляло відповідача про відступлення прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс», у свою чергу, повідомляло відповідача про дострокове розірвання Договору.
Договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.3.2, 3.3 Договору для його укладення в порядку встановленими Правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на вебсайті кредитодавцю усіх граф відповідної форми. При поданні такої інформації позичальником вперше, відбувається реєстрація позичальника на вебсайті кредитодавця та створюється позичальнику його особистий кабінет, доступ до якого здійснюється позичальником після авторизації шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається кредитодавцем позичальнику в СМС-повідомленні або надається шляхом дзвінку на номер телефону, вказаний позичальником.
Кредитний договір, Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А9420.
Відповідач порушив умови договору, своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Згідно Розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за укладеним договором станом на жовтень 2024 року заборгованість складається з 19184,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 28774,50 грн. за процентами (а.с.27-29). 
За розрахунком заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за період з 08.10.2024 по 02.01.2025 заборгованість складається з 19182,61 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 42585,53 грн. - за процентами (а.с.30-32). Вказані суми і подано до стягненні у позовній заяві.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18)
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.
Разом з тим, позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», звертаючись до суду з позовом, просив у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом за ставкою поетапно 2,5 та 1,5%.
Проте, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону(яким, зокрема, доповнено п. 17розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір кредитної лінії № 425908608 укладений відповідачем з першим кредитором 10.06.2024, тобто, після внесення та набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Зі змісту положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.
Відповідно, визначений договором розмір денної процентної ставки не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з тим, не можна погодитися із розміром процентів, які розраховано до стягнення судом першої інстанції, але враховуючи оскарження в цій частині рішення суду лише стороною відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Отримано кредит відповідачем в сумі 19184,00 грн., після часткового погашення залишилося 19182,61 грн. (а.с.28).
За періоди, зазначені в розрахунках до позовної заяви з 10.06.2024 по 8.10.2024 кількість днів користування кредитом становить 120 та за період з 9.10.2024 по 02.01.2025 кількість днів користування кредитом становить 85.
Ставка процентна за законом не може перевищувати 1%, тому розмір процентів за період з 10.06.2024 по 8.10.2024 складає 19184*120*1,0%= 23020.80 грн. 
За період 9.10.2024 по 02.01.2025 складає 19182,61*85*1,0%= 16305.22 грн.
Що разом за весь період складає 39 326,02 грн. (23020.80 грн. +16305.22 грн.)
Тому хоча не можна погодитися із розрахунком процентів, виконаним судом першої інстанції в сумі 28007,31 грн., вірним розміром процентів є більша сума - 39 326,02 грн., проте враховуючи відсутність апеляційної скарги позивача в цій частині та концепцію non reformatio in peius (заборони повороту до гіршого, адже апелянтом є сторона відповідача по справі), рішення суду в цій частині зміні не підлягає. 
Отже апеляційна скарга представника відповідача задоволенню не підлягає, а рішення суду треба залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 27 квітня 2026 року.

Головуючий
Судді