Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року Справа№200/1800/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті солдату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити солдату ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 11.03.2022 р. №113 позивача прийнято на військову службу за мобілізацією, де останній проходив військову службу до 05.03.2023 р., після чого неодноразово переміщувався по службі та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2023 р. №258 був зарахований до списків особового складу вказаної частини.
Позивач, вважаючи, що така винагорода підлягає до виплати і йому, через адвоката звернувся із запитом до відповідача з приводу вказаної виплати. 
Відповідно до листа військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2026 р. № 940/663 вказана винагорода позивачу не здійснювалась. 
У зв`язку із цим на переконання позивача відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка виражається у ненарахуванні та невиплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначив, що солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , що прибув з військової частини НОМЕР_5 та з 15.09.2023 зарахований на військову службу до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . В подальшому, на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153, окремого доручення міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд, від 26.09.2025 № 5601/уд до військової частини НОМЕР_5 направлено запит з метою отримання Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (Додаток 1 до окремого доручення МОУ від 26.09.2025 № 5601/уд); Додатку 2 до окремого доручення міністра оборони України від 20.02.2025 № 5601/уд. 
Після надходження зазначених документів, які підтверджують право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень, буде прийнято рішення про виплату зазначеної грошової допомоги.
Вважає, що жодної бездіяльності чи протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_2 допущено не було.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд установив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.03.2022 призваний у Збройні Сили України за мобілізацією до військової частини НОМЕР_4 , що підтверджується матеріалами справи.
З 15.09.2023 позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 що підтверджується витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 15.09.2023 №258 та записами у його військовому квитку серії НОМЕР_6 .
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 10.02.2026 № 940/5552 солдат ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: у період з 19.10.2023 по 01.05.2024, з 13.05.2024 по 04.09.2024, з 21.09.2024 по 05.03.2025, з 22.03.2025 по 10.02.2026 приймав участь в захисті держави проти збройної агресії російської федерації.
За результатом розгляду адвокатського запиту представника позивача, Військова частина НОМЕР_2 листом від 07.01.2026 №940/663 повідомила, що відповідно до інформації, наданої фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_2 , виплат одноразової грошової винагороди, відповідно до постанови КМУ №153 від 11.02.2025, «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 не здійснювалась.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Приписами частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такі види військової служби:
базова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) (далі - Постанова №153).
Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу;
Збройні Сили;
Міністерство оборони;
військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Пунктом 4 Постанови №153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
З положень абз. 2 п. 4 Постанови №153 слідує, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку п.4 постанови КМУ від 11.02.2025 року №153 є одночасна сукупність таких факторів як: 1) належність здобувача виплати до осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил; 2) призов або прийняття здобувача виплати на військову службу у віці до 25 років; 3) особиста та безпосередня участь здобувача виплати у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою.
Позивач вважає, що він відповідає критеріям, визначеним у п.4 Постанови №153, а саме:
- ОСОБА_2 призваний на військову службу 11.03.2022 р., тобто відповідно після введення в Україні воєнного стану 24.02.2022;
- на час призову на військову службу 11.03.2022 р. повний вік ОСОБА_1 складав 21 повний рік, оскільки він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- станом на день набрання чинності Постановою №153 позивач приймав участь у бойових діях сукупним строком понад 6 місяців;
- до кримінальної адміністративної чи дисциплінарної відповідальності за час проходження військової служби ОСОБА_1 не притягувався.
Згідно абз.2 п.4 Постанови №153, грошова винагорода виплачується «особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану». 
Таким чином, саме формулювання пункту 4 Постанови №153 вже свідчить про наявність права на отримання винагороди діючим військовослужбовцем, який був призваний на військову службу. 
Крім того, приписами ч.6 ст.2 Закону №2232-ХІІ передбачено, в тому числі, такий вид військової служби як військова служба за призивом під час мобілізації. 
Другою умовою для отримання грошової винагороди п.4 Постанови № 153 визначає призов або прийняття здобувача виплати на військову службу у віці до 25 років. 
Відтак, позивач у віці 21 року був призваний у ЗСУ за мобілізацією до в/ч НОМЕР_4 , що підтверджується записами у військовому квитку, який міститься у матеріалах справи, а тому повністю відповідає цьому критерію. 
Постановою №153 затверджено форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби…, але цей контракт застосовується в рамках Порядку реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, який затверджується Постановою № 153, та який регламентує детальний порядок та терміни виплати грошової винагороди тільки для нових військовослужбовців, прийнятих на службу після набрання чинності Постановою №153. 
У зв`язку із зазначеним, контракт, затверджений Постановою №153, не може бути обов`язковим для військовослужбовців, визначених п.4 самої ж Постанови, оскільки ця Постанова не містить вимог щодо обов`язку діючих військовослужбовців укладати контракт за цією новою формою, а тим паче, створювати для них негативні, обмежувальні, правові наслідки, при яких діючий військовослужбовець втрачає право на отримання винагороди в рамках пункту 4 Постанови. Діючі військовослужбовці незалежно від того, яким саме способом вони були оформлені на військову службу, вже мають статус військовослужбовців і на них розповсюджуються в рівних частинах правові та соціальні гарантії, визначені державною для цієї категорії громадян.
Абзац п`ятий пункту 4 Постанови №153 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачав, що військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей, докази притягнення позивача за період проходження ним служби до кримінальної відповідальності, в матеріалах справи відсутні.
Також суд зауважує, що для отримання такої одноразової грошової допомоги пунктами 3, 4 Постанови № 153 визначені певні критерії, серед яких:
проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), 
строк, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025), виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

Однак, перевірку цих ознак відповідач не проводив, що є його дискреційними повноваженнями, тому способом захисту прав позивача не може бути визнано зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити солдату ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», а відповідача необхідно зобов`язати повторно розглянути питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
При цьому, хибними є доводи позивача, що він повністю відповідає вимогам п. 3, 4 Постанови та має право на виплату відповідної винагороди, пославшись на довідку військової частини НОМЕР_2 від 10.02.2026 № 940/5552, відповідно до якої ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: у період з 19.10.2023 по 01.05.2024, з 13.05.2024 по 04.09.2024, з 21.09.2024 по 05.03.2025, з 22.03.2025 по 10.02.2026 приймав участь в захисті держави проти збройної агресії російської федерації.
Вказаною довідкою підтверджується те, що позивач брав безпосередню участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в той час як приписами пунктів 3, 4 Постанови № 153 критерієм відповідності визначена безпосередня участь у бойових діях. 
Обґрунтувань тотожності цих правових категорій, що мають різний буквальний зміст, позивачем не наведено.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача останній у відповідності до ст. 139 КАС України не стягується.
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_2 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 N 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
В іншій частині позвних вимог – відмовити.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 травня 2026 року. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя К.Е. Абдукадирова