Справа № 464/2735/26
пр.№ 2/464/2301/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі судді БЕСПАЛЬОК О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу №464/2735/26 за позовом Львівського міського комунального підприємства «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги,

В С Т А Н О В И В :

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2026 року за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та абоненське обслуговування в розмірі 3859 грн. 13 коп., пеню в розмірі 175 грн. 76 коп., 3% річних в розмірі 64 грн. 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 185 грн. 80 коп. та заборгованість за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2026 року за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання та абонентське обслуговування в розмірі 2804 грн. 59 коп., пеню в розмірі 141 грн. 75 коп., 3% річних в розмірі 34 грн. 66 коп., інфляційні втрати в розмірі 105 грн. 46 коп., а також судовий збір в розмірі 3328 грн. Позов мотивує тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 . Для здійснення оплати за надані послуги за адресою проживання відповідачки відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . 3 01 грудня 2021 року між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачами вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. Дані договори є публічними договорами приєднання, укладається сторонами з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води споживачу. Договори, інформація про площі, наявність ІТП є публічною та опублікована на офіційному сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго». Факт надання послуг підтверджується показами вузла обліку (інформація про ВОТЕ 1506). Відповідно до п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830 фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно з п.5. індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води виконавець зобов`язується надавати споживачу відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами. Проте, у зв`язку з відсутністю оплати за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2026 року у відповідачки утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та абоненське обслуговування в розмірі 3859 грн. 13 коп., пеня в розмірі 175 грн. 76 коп., 3% річних в розмірі 64 грн. 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 185 грн. 80 коп. та заборгованість за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання та абонентське обслуговування в розмірі 2804 грн. 59 коп., пеня в розмірі 141 грн. 75 коп., 3% річних в розмірі 34 грн. 66 коп., інфляційні втрати в розмірі 105 грн. 46 коп. Враховуючи викладене, просить позов задоволити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також сплачений судовий збір.
Ухвалою судді від 04 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками скеровувалася двічі відповідачці, за адресою реєстрації та адресою зазначеною у позові, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Тим самим, відповідачка повідомлена про місце розгляду справи належним чином, відзиву на позовну заяву, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні від неї не надходило.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом без проведення судового засідання, тобто за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З’ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією сформованою за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», номер витягу 5005685032575 від 27 січня 2026 року. 
Відповідачці для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» позивач є теплопостачальною організацією – суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води.
З 01 грудня 2021 року з відповідачкою ОСОБА_2 є укладені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08 вересня 2021 року.
За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що визначені цим договорами.
Зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua.
Отже, з 01 грудня 2021 року відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року, загальний обсяг спожитої теплової енергії та гарячого водопостачання у будівлі складається з таких основних складових: 1. постачання теплової енергії, що складається з: 1.1. обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача (квартири, приміщення); 1.2. загальнобудинкових потреб на опалення, які складаються з: - обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку. З урахуванням приписів частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» дана складова є обов`язковою до оплати усіма мешканцями, в тому числі і тими, які відключені від мереж центрального опалення; - обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Дана складова є також обов`язковою до оплати усіма мешканцями, в тому числі і для тих, чиї квартири відключені від мереж ЦО і ГВ (частина 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).
Пунктом 12 розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками, співвласниками приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням, окремі приміщення з транзитними мережами опалення), пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. 2. Постачання гарячої води, що складається з: 2.1. обсягу гарячої води (при умові її споживання); 2.2. витрат теплової енергії на забезпечення/функціонування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Дана складова є обов`язковою до оплати усіма мешканцями, в тому числі і для тих, чиї квартири відключені від мереж ЦО i ГB на підставі частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Пунктом 15 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1182 від 11 грудня 2019 року (із змінами та доповненнями від 08 вересня 2021 року), обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), розраховується та розподіляється між усіма споживачами відповідно Методики №315.
Окрім того, відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», a також постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування y розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» №808 від 21 серпня 2019 року усім споживачам нараховується плата за абонентське обслуговування наданих послуг.
Відповідно до п.30 індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.
Абзацом 6 пункту 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року №830, передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315.
Згідно з п.24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року №830, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Пунктами 15 та 28 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1182, визначено, що обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), розраховується та розподіляється між усіма споживачами відповідно до Методики розподілу.
Відповідно до п. 35 Правил надання послуги з постачання гарячої води, плата за послугу, витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), абонентське обслуговування і плата за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.
Згідно з пунктами 37 - 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць.
Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.
Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Згідно з підпунктом 5 п.45 Правил надання послуги з постачання гарячої води, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Факт надання позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуг підтверджується інформацією про ВОТЕ №1506.
Такі докази відповідачкою не спростовані. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази про надання позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуг неналежної якості, або ненадання їх взагалі.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про те, що дійсно, між позивачем та відповідачкою виникли фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: позивач надавав послуги відповідачці, а остання такими послугами користувалася для задоволення власних потреб, не відмовлялася від таких, усвідомлюючи, що такі необхідно оплачувати, проте, відповідачка належним чином не здійснювала оплату, проводячи розрахунки за надані комунальні послуги лише частково, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.
Крім вищезазначених складових, усім споживачам відповідно до вимог п.30 вказаного договору, згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» №808 від 21 серпня 2019 року, нараховується плата за абонентське обслуговування наданих послуг.
Детальний розрахунок заборгованості долучений позивачем до матеріалів справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Частиною 1 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» надано визначення поняттям: спільне майно багатоквартирного будинку, відповідно до якого, спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Оскільки житло відповідачки знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №703/58/16-ц.
Таким чином по квартирі за адресою: АДРЕСА_2 у відповідачки утворилась заборгованість за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2026 року за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та абоненське обслуговування в розмірі 3859 грн. 13 коп. та за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання та абонентське обслуговування в розмірі 2804 грн. 59 коп., що стверджується письмовими розрахунками, що містяться у справі.
За змістом висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №522/7683/13-ц, саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості за житлово-комунальні послуги, заявленого стороною позивача надавачем відповідних послуг.
Відповідачкою наведений розрахунок не заперечено, доказів його неправильності не надано, власного контррозрахунку не проведено. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із ч.1ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3328 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Львівського міського комунального підприємства «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО» задоволити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Львівського міського комунального підприємства «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО» (ЄДРПОУ 05506460, місцезнаходження м.Львів, вул.Д.Апостола,1, МФО 320478, р/р НОМЕР_3 в АБ «УКРГАЗБАНК») заборгованість за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2026 року за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та абоненське обслуговування в розмірі 3859 грн. 13 коп., пеню в розмірі 175 грн. 76 коп., 3% річних в розмірі 64 грн. 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 185 грн. 80 коп. та заборгованість за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2026 року за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання та абонентське обслуговування в розмірі 2804 грн. 59 коп., пеню в розмірі 141 грн. 75 коп., 3% річних в розмірі 34 грн. 66 коп., інфляційні втрати в розмірі 105 грн. 46 коп. та судовий збір в розмірі 3328 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено 18 червня 2026 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК