Справа № 484/3050/26
Провадження № 2/484/2187/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2026 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого – судді Панькова Д.А., секретаря судового засідання – Заволенковської Д.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, 
УСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за борговою розпискою в розмірі 101500 грн. 00 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 10 січня 2026 року, позивачка - ОСОБА_1 передала відповідачу - ОСОБА_2 у борг грошові кошти у сумі 101 500 тисяч гривень. Термін повернення коштів спливав 30 березня 2026 року.
На підтвердження передачі грошей у борг та прийняття зобов`язань про повернення їх у конкретний строк відповідач власноруч написав розписку, яку передав позивачці.
Проте, у строк обумовлений розпискою, а саме - до ЗО березня 2026 року, боржник не виконав зобов`язання та не повернув позивачці борг.
Оригінал розписки від 10 січня 2026 року, написаний власноручно відповідачем - ОСОБА_2 знаходиться у позивача.
04 травня 2026 року, з метою досудового врегулювання спору та в інтересах ОСОБА_1 , адвокатом Доценко Світланою Олександрівною було направлено ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку письмову вимогу про повернення боргу, який виник у останнього на підставі розписки від 10 січня 2026 року.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 12 травня 2026 року отримав особисто вищевказану письмову вимогу.
Але, станом на дату подання цього позову відповідач не повернув позивачці кошти отримані у борг.
Враховуючи вищевикладене та з метою захисту законних прав та інтересів, позивачка - ОСОБА_1 звертається за стягненням у судовому порядку коштів, переданих відповідачу на підставі розписки від 10 січня 2026 року.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставам виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України. Відзив на позов не подав.
Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родови-ми ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зо-бов`язання не допускається.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2026 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав строком до 30 березня 2026 року в борг кошти в розмірі 101500,00грн., що підтверджується розпискою.
Отже, розписка містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов`язанням її повернення у визначений строк, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач за неодноразовими вимогами позивача борг не повернув.
Доказів виконання своїх зобов`язань по поверненню вищезазначеної грошової суми відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з нього боргу за борговою розпискою в сумі 101500,00 грн., підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правничої допомоги № 19/05-1 від 19.05.2026, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , акт приймання – передачі наданих послуг від 21.05.2026р. в розмірі 2000,00 грн., та квитанція № 297423643 від 21.05.2026 на суму 2000,00 грн. 
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу заявлену позивачем.
Разом з тим, щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5 000 грн, суд не вирішує дане питання при ухваленні рішення, оскільки представником позивача у позовній заяві було зазначено про подання доказів на підтвердження вказаних витрат на професійну правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 278-279 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення боргу - задовольнити повністю. 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 грошові кошти за борговою розпискою в розмірі 101500 грн. 00 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., а всього 104831 (сто чотири тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 20 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: