ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 р. 	Справа № 480/9110/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2025, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 24.02.25 по справі № 480/9110/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 , апелянт) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій, просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови здійснити їй перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон №1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV, починаючи з 07.02.2022;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії згідно з Законом № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 07.02.2022.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV , за період з 07.02.2022 по 17.04.2024 та зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з Законом №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, за період з 07.02.2022 по 17.04.2024 - повернуто позивачці.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 продовжено розгляд адміністративної справи № 480/9110/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в частині позовних вимог про:
1. Визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV, починаючи з 18.04.2024;
2. Зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з Законом №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 18.04.2024.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила суд рішення скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги, викладені у позові, визнавши протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити їй перерахунок пенсії відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника cередньої заробітної плати в Україні , з якої сплачені страхові внески за три календарні роки , що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV, починаючи з 07.02.2022, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії згідно з Законом №1058-ІV, із застосуванням показника cередньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 07.02.2022.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначила, що пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV їй було призначено за її зверненням, починаючи з 07.02.2022. Разом з тим, при призначенні їй пенсії за віком відповідач протиправно не застосував правильний показник середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки , а продовжував застосовувати неправильний показник середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, чим вчинив протиправні дії.
Вказала, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. 
Натомість їй була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ) , який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV вона звернулась вперше.
Звернула увагу, що суд першої інстанції не врахував той факт, що вперше їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, обрахована відповідно до положень Закону №1058-IV, що не є різновидом пенсії за віком і дає підстави для врахування при переведенні її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2010, 2021 роки.
На підтвердження своїх доводів апелянт послалась на численні правові висновки Верховного Суду, зроблені ним у постановах від 02.04.2019 у справі № 495/620/17, від 10.04.2019 у справі № 211/1898/17, від 15.05.2019 у справі № 504/503/17, від 31 січня 2025 року у справі №200/1478/24, від 27.11.2024 №560/11681/23, 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), 31.10.2018 у справі № 876/5312/17, 08.02.2024 у справі №500/1216/23, 31.01.2025 у справі № 200/1478/24.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та відповідно до ст.308 КАС України в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням , що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК від 24.10.2019, за якою інвалідність їй була встановлена до 01.11.2020 (а.с.52).
З 04.10.2019 ОСОБА_1 було призначено пенсію за інвалідністю відповідно до Закону №1058-ІV, що підтверджується рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 26.11.2019 №184150003628 (а.с.61 зворот-62).
З 21.10.2020 ОСОБА_1 переведено на пенсію за вислугу років як працівника освіти за Законом №1788-ХІІ, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Сумській області від 26.10.2020, в якому зазначено рішення №184150003628 від 26.10.2020 (а.с.9 зворот).
07.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перехід на інший вид пенсії ( за віком) (а.с.40).
Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Сумській області №184150003628 від 10.02.2022 ОСОБА_1 була переведена на пенсію за віком за Законом №1058-ІV з 07.02.2022 та проведено перерахунок її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016-2018 року 6188,89 грн (а.с.60 зворот).
За результатами розгляду звернення листом ГУ ПФУ у Сумській області від 22.05.2024 №1800-0202/8/24230 позивачку повідомлено, з 04.10.2019 їй була призначена пенсія по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону № 1058-IV, з 21.10.2020 на підставі її заяви її було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, а в подальшому – з 07.02.2022 її переведено на пенсію за віком за Законом 1058-ІV. Підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019 - 2021 роки, із дати подання заяви (07.02.2022) при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, відсутні, оскільки не дотримано норми частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV (а.с.8).
Позивачка, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок її пенсії відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV, починаючи з 07.02.2022, звернулась з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що заява позивачки до пенсійного фонду фактично стосувалась призначення (перерахунку) того самого виду пенсії, яка вже була призначена в 2019 році, тому вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058- ІV.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).
Законом №1058-IV визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також врегульовано порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності ; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За правилами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Тобто, за загальним правилом передбаченим частиною 2 статті 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно з п. 2, 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.
Ключовим у цій справі є питання наявності у позивачки , яка отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, що обчислена відповідно до положень Закону №1058-ІV, права на призначення пенсії за віком відповідно до приписів статті 40 Закону №1058-ІV після досягнення пенсійного віку. 
Водночас, частина 3 статті 45 Закону №1058-IV встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Системний аналіз положень частини 3 статті 45 Закону №1058-IV свідчить про те, що зазначеною нормою регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом (пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника) , на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак у випадку позивачки колегією суддів встановлено, що з 21.10.2020 вона отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ. Отже, вона отримує інший вид пенсії, за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).
Колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи встановлено, що з 04.10.2019 позивачці було призначено пенсію по інвалідності за Законом №1058-ІV, з 21.10.2020 позивачку було переведено на пенсію за вислугу років згідно з Законом № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивачка звернулась 07.02.2022 після досягнення 60-річного віку.
При цьому ст.9 Закону №1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч.3 ст.45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. 
Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788-ХІІ, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-ІV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), яка підтримана Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23, встановивши, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше через 10 років після призначення пенсії за Законом №1788-ХІІ , дійшов висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за Законом №1058-ІV, з огляду на те, що за цих обставин має місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі №317/4184/16-а, від 27 листопада 2024 року у справі № 560/11681/23, від 16 січня 2025 року у справі № 580/4901/22, від 31 січня 2025 року у справі №200/1478/24, від 27 лютого 2025 року у справі №380/21644/23 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції.
Так, у постанові від 31.01.2025 у справі №200/1478/24 Верховний Суд висновував, що у разі призначення особі пенсії за віком згідно з положеннями Закону № 1058-IV після того, як вона вже отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, такий перехід не може вважатися «переведенням на інший вид пенсії» в розумінні частини 3 статті 45 Закону №1058-IV. Це є «призначенням нового виду пенсії», оскільки пенсія за віком і пенсія за вислугу років є різними за правовими підставами та умовами призначення.
Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 19.12.2023 у справі №600/947/23-а на підтвердження своїх доводів про відмову позивачці у задоволенні позову колегія суду до уваги не приймає, оскільки він не є релевантними до справи, що переглядається. У справі № 600/947/23-а спірні правовідносини виникли з приводу переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» . Натомість у справі, що переглядається , спірні правовідносини стосуються переведення позивачки з пенсії за вислугу років, призначеної за Законом №1788-ХІІ на пенсію за віком за Законом №1058-ІV.
Таким чином, позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, що передують року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 18.04.2024.
Щодо вимоги апелянта задовольнити позовні вимоги, починаючи з 07.02.2022, колегія суддів зазначає наступне.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV , за період з 07.02.2022 по 17.04.2024 та зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з Законом №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, за період з 07.02.2022 по 17.04.2024 - повернуто позивачці.
Зазначена ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею та могла бути оскаржена учасниками справи в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала від 06.01.2025 сторонами оскаржена не була та набрала законної сили 06.01.2025.
У зв`язку з наведеним предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанції є позовні вимоги ОСОБА_1 , починаючи з 18.04.2024.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанцій у цій справі – скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат у даній справі колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Так, позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1211,20 грн, апеляційної скарги – 1816,80 грн, всього – 3028,00 грн.
Зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: в сумі 1514,00 грн.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 480/9110/24 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за період з 18.04.2024.
Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 18.04.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 18.04.2024.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять ) гривень 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк