Справа № 344/550/26 
Провадження № 33/4808/312/26 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б. 
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 , його захисника Маланчина Л.М., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 , 

в с т а н о в и в:
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 вказує на те, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Зазначає про невідповідність дат судового рішення, оскільки оскаржувана постанова суду датована 10 грудня 2025 року, тоді як сама дорожньо-транспортна пригода та складання адміністративного протоколу відбулися лише 02 січня 2026 року. На думку апелянта, винесення судового рішення за три тижні до самого факту правопорушення свідчить про грубу недбалість або фальсифікацію процесуальних документів, що апріорі нівелює законність такого акта. 
Апелянт наголошує на системному порушенні його конституційного права на справедливий суд та захист. Будучи безпосереднім учасником ДТП та водієм одного з пошкоджених транспортних засобів, ОСОБА_2 не був залучений до розгляду справи, не отримував судових повісток і був позбавлений можливості надати пояснення, заявляти клопотання чи спростовувати версію іншого учасника події ОСОБА_1 . Стверджує, що суд розглянув справу однобічно, спираючись виключно на позицію однієї сторони, чим порушив засади змагальності та всебічного дослідження обставин. 
Також вважає, що суд фактично встановив його вину, зазначивши у мотивувальній частині, що саме його дії стали причиною зіткнення. Це створює негативну преюдицію, яка може бути використана проти нього страховими компаніями або в цивільних спорах про відшкодування шкоди. 
Щодо строків на апеляційне оскарження, зазначає на поважності причин його пропуску. При цьому зауважує, що не був викликаний в судове засідання, а через невірне внесення дати рішення до ЄДРСР (грудень 2025 року замість січня 2026 року), він був позбавлений об`єктивної можливості відстежити появу документа в електронних базах. Інформацію про існування постанови йому вдалося отримати лише в кінці березня 2026 року після неодноразових запитів. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, останню скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Захисник ОСОБА_1 – адвокат Маланчин Е.Л., не погодившись з апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 , подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому вважає доводи апелянта надуманими, оскільки інформація про стадії розгляду справи була відкритою на сайті Судової влади України, а рішення стало доступним у ЄДРСР вже 11 лютого 2026 року. Технічна описка в даті ухвалення не є перешкодою для пошуку документа за іншими параметрами. Крім того, ОСОБА_2 викликався до суду на 10 лютого 2026 року для надання пояснень, проте не з`явився на засідання. Суд у своєму рішенні не встановлював вини ОСОБА_2 і не виходив за межі предмета доказування вини водія ОСОБА_1 .. Твердження апелянта про вплив рішення на страхові виплати є маніпулятивними, оскільки на момент ДТП обидва автомобілі не мали діючих полісів обов`язкового страхування, що підтверджується офіційними витягами з бази МТСБУ. 
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 , якому були роз`яснені його права передбачені ст.269, 270 КУпАП, не виявив бажання мати представника та підтримав апеляційну скаргу.
При цьому, потерпілому було надано можливість реалізувати в судовому засіданні всі його права, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та відводи, користуватися правовою допомогою.
ОСОБА_1 та його захисник Маланчин Е.Л. заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши фотознімки надані потерпілим та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
З метою відновлення доступу ОСОБА_2 до правосуддя, слід визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції та мав обґрунтовані труднощі у своєчасному отриманні та ознайомленні з оскаржуваною постановою.
Щодо суті апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно протоколу, 02.01.2026 року в м. Івано-Франківську, по вул. Галицькій, 64, ОСОБА_1 , керуючи т.з." Iveco Magirus" д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом "Vibersti" д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом "Peugeot Partner" д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п.2.3.б., 13.1., 10.1. ПДР України.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з?ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Таких вимог суд дотримався в повному обсязі та дійшов висновків, що обвинувачення викладене в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №557483 від 02.01.2026 року не знайшло свого підтвердження. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Як пояснив потерпілий апеляційному суду, він виконував виїзд на міст. Перед ним в попутному напрямку рухався вантажний автомобіль, який зайняв лівий ряд та зупинився. Побачивши можливість рухатись, він почав випереджати вантажівку по правому ряду. В цей же час, вантажівка почала рухатись на нього та відбувся удар правою боковою частиною причепу в ліву бокову частину його автомобіля. Обидва автомобілі одразу зупинилися.
ОСОБА_1 суду пояснив, що він на вантажному автомобілі під`їхав до мосту та рухаючись з мінімальною швидкістю, пропускав інший транспортний засіб, який рухався ліворуч в напрямку мосту. Автомобіль потерпілого позаду нього не було. Коли він почав виїзд на міст, почув звук контакту з іншим автомобілем та одразу зупинився. В дзеркало він не міг його бачити, оскільки при крутому повороті тягача праворуч, в праве бокове дзеркало видно лише причеп. Вважає винуватим у ДТП ОСОБА_2 , оскільки в місці виїзду на міст є лише одна полоса для руху в тому напрямку, а тому потерпілий не мав права випереджати. Крім того, його транспортний засіб є габаритним і для виконання повороту він мав брати більший радіус в межах своєї полоси, щоб не виїхати причепом на праве узбіччя.
Як вбачається зі схеми та фотознімків місця ДТП, для виїзду на міст передбачена лише одна полоса. Обидва автомобіля розташовані на цій полосі. Автомобіль ОСОБА_2 правими колесами знаходиться за межами полоси на узбіччі оздобленому бруківкою (а.с.2).
Ці обставини підтверджуються і фотознімками з місця ДТП, зокрема наданими потерпілим. 
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки порушення зазначені в протоколі не знайшли свого підтвердження. ОСОБА_1 рухався в межах своєї полоси руху, та внаслідок виконання повороту праворуч, не міг передбачати, що там опиниться інший автомобіль. При цьому заслуговують на увагу його пояснення, що при такому крутому повороті, в бокове дзеркало заднього виду, враховуючи кут між тягачем та причепом, він не мав можливості бачити інший транспортний засіб, який випереджає його з правого боку.
Таким чином, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції не було підтверджено порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3.б., 13.1., 10.1. ПДР України.
Щодо доводів апеляційної скарги, вони не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки не вказують на незаконність оскаржуваної постанови.
Так, доводи апелянта щодо незаконності постанови суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю дати її ухвалення фактичним обставинам справи не можуть бути підставою для її скасування, оскільки зазначена неточність має характер технічної описки та була усунута у передбаченому законом порядку постановою Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2026 року (а.с. 38). Вказане свідчить про відсутність будь-яких ознак фальсифікації процесуальних документів та не впливає на законність і обґрунтованість прийнятого рішення по суті справи.
Доводи апеляційної скарги про порушення права потерпілого на участь у розгляді справи знайшли своє підтвердження, оскільки матеріали справи не містять належних доказів своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання. З огляду на це апеляційний суд визнав поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновив такий строк, чим фактично відновив порушене право особи на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист. При цьому, права потерпілого були відновлені в апеляційному суді шляхом надання можливості давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката. Разом з тим, потерпілий не надав доказів, що підтверджують обставини викладені в протоколі та спростовують висновки суду першої інстанції.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично встановив вину потерпілого у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд, аналізуючи подію ДТП та поведінку її учасників, надавав оцінку обставинам ДТП виключно з метою встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і не вирішував питання про притягнення до відповідальності інших осіб. Така оцінка не створює правових наслідків у вигляді встановлення вини потерпілого та не має преюдиціального значення для інших проваджень, у тому числі цивільних спорів.
Посилання апелянта на обставини, щодо можливого впливу оскаржуваної постанови суду на питання страхового відшкодування, не мають вирішального значення, оскільки з`ясування таких обставин не узгоджується із завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення, які передбачені ст.1 КУпАП.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Ф.С. Шигірт