ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/523/24	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя Панова І.Ю.,
Судді Зварич О.В.,
Ржепецький В.О.
Секретар судового засідання: Фарина Х.І.
За участю представників сторін:
від боржника: Півторак В.М.;
від кредитора: Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" – Маракіна О.Г.
арбітражний керуючий: Шимечко А.Я.
розглянувши матеріали апеляційної скарги  ОСОБА_1 вих.№2 від 27.02.2026 (вх. №01-05/572/26 від 27.02.2026)
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 (повний текст ухвали складено 19.02.2026)
у справі №921/523/24 (суддя Руденко О.В.)
за заявою боржника:  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог заяв і ухвал суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2024 Господарським судом Тернопільської області відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та призначено керуючим реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Шимечка А.Я.
Офіційне оприлюднення оголошення здійснено 07.10.2024, номер публікації 74226. 
Ухвалою від 30.12.2024 встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі №921/523/24, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючим реструктуризацією) до реєстру вимог кредиторів боржника, а саме: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" в сумі 339 492,98 грн; Головне управління ДПС у Тернопільській області у розмірі 177 445,30 грн та Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" у розмірі 1 754 051,64 грн.
Окрім цього, судом зобов`язано керуючого реструктуризацією організувати проведення зборів кредиторів, надати суду протокольне рішення відносно подальшої процедури у справі та призначено підсумкове засідання на 17.02.2025, яке в подальшому, через перебування справи в апеляційній та касаційній інстанціях, було відкладено до повернення матеріалів справи. 
03.12.2025 через систему "Електронний суд" від АТ "Ощадбанк" надійшло клопотання №55/5.8-03/154285/2025 (вх. №894) від 02.12.2025 про закриття провадження у справі, у якому кредитор вказує на те, що боржником подано завідомо не виконуваний план реструктуризації, який не відповідає вимогам ст. 124 КУзПБ. Зокрема у плані боржником не зазначено обставин, які спричинили її неплатоспроможність, а наведений щомісячний дохід у сумі 8 100 грн не відповідає довідкам про доходи ОСОБА_1 . Окрім того, кредитор зазначає серед іншого, що умови реструктуризації, викладені у плані, є неприйнятними для Банку, оскільки передбачають прощення (списання) у результаті його виконання 74,15% визнаних господарським судом вимог кредиторів у результаті виконання такого плану.
Разом з тим, Банк вказував, що у деклараціях про майновий стан відсутні достовірні відомості стосовно майна сина боржниці - ОСОБА_2 , з якого відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28.07.2023 у справі №607/4243/23 стягнуто в користь АТ "Ощадбанк" 957 702,54 грн успадкованого боргу після смерті ОСОБА_3 за кредитним договором №161 від 20.12.2007.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 у справі №921/523/24 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про закриття провадження у справі №921/523/24. Припинено процедуру реструктуризації боргів у справі №921/523/24, введену ухвалою суду від 07.10.2024. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боржника фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шимечка А.Я. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №738 від 08.04.2013)). Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 07.10.2024 у справі №921/523/24. Закрито провадження у справі №921/523/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Ухвала мотивована тим, що керуючим реструктуризацією під час перевірки декларацій боржниці ОСОБА_1 було виявлено невідповідності та неповноту відомостей щодо майна, доходів, рахунків, транспортних засобів, заставного майна, заборгованості, а також майнового стану членів її сім`ї. Незважаючи на подання виправлених декларацій у встановлений законом строк, суд дійшов висновку, що у них також не було відображено повної та достовірної інформації, зокрема щодо успадкованого сином боржниці нерухомого майна та транспортних засобів, а також частки боржниці у статутному капіталі товариства.
Суд зазначив, що обов`язок щодо повного та достовірного розкриття інформації про майновий стан боржника і членів його сім`ї покладається саме на боржника, а ненадання такої інформації свідчить про недобросовісне користування процедурою неплатоспроможності. За висновком суду, боржниця не надала належних доказів об`єктивної неможливості зазначення відповідних відомостей у деклараціях.
Також суд першої інстанції врахував рішення зборів кредиторів, якими не було схвалено план реструктуризації боргів боржниці та прийнято рішення звернутися до суду із клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з недобросовісністю боржника.
Крім того, господарський суд дослідив поданий боржницею план реструктуризації боргів та встановив, що він не відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки не містить належного обґрунтування джерел доходу, за рахунок яких планувалося погашення боргів, не підтверджує вжиття боржницею заходів для покращення свого майнового стану та передбачає значне списання заборгованості без реального механізму її погашення.
З огляду на те, що боржниця не продемонструвала добросовісного ставлення до виконання обов`язків у процедурі неплатоспроможності, не надала повної інформації про майновий стан та не забезпечила реального механізму реструктуризації заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 7 статті 123 та частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 27.02.2026. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 у справі №921/523/24 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зазначає, що остаточний звіт керуючого реструктуризацією був поданий 04.02.2026, а ухвала про закриття провадження постановлена вже 09.02.2026, тобто до спливу встановленого законом строку. При цьому у судовому засіданні 09.02.2026 боржниця заявила про намір подати виправлену декларацію з повною та достовірною інформацією, однак суд, на думку скаржниці, фактично позбавив її можливості реалізувати передбачене КУзПБ право на виправлення декларації. На переконання скаржниці, суд не врахував, що неподання погодженого плану реструктуризації було зумовлено не поведінкою боржниці, а позицією кредиторів, зокрема АТ «Ощадбанк», який не брав участі у зборах кредиторів та фактично блокував прийняття відповідного рішення. Скаржниця вважає, що негативні наслідки бездіяльності кредиторів не можуть покладатися на неї як на боржника.
Скаржниця наголошує, що її чоловік фактично здійснював управління активами та господарською діяльністю, у зв`язку з чим боржниця не володіла повною інформацією про склад майна. Також зазначає, що питання спадкування майна після смерті чоловіка неповнолітнім сином було встановлено в межах іншої цивільної справи, а боржниця не була обізнана про відповідні висновки суду щодо прийняття спадщини.
Крім того, скаржниця посилається на те, що у процедурі неплатоспроможності вона співпрацювала з керуючим реструктуризацією, надавала необхідні документи та сприяла встановленню фактичних обставин справи, що свідчить про її добросовісність.
Також апелянт зазначає, що майно, на яке посилався суд першої інстанції, не може бути враховане як актив боржниці, оскільки воно належить члену її сім`ї в порядку спадкування та не входить до ліквідаційної маси боржника відповідно до положень КУзПБ.
23.03.2026 від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" надійшов відзив вих.№ 55/5.8-03/40246/2026 від 20.03.2026 (вх.№ 01-04/2380/26) на апеляційну скаргу в якому банк зазначає, що Боржниця не відобразила у деклараціях за 2021-2024 роки достовірну інформацію про свої активи та майно членів сім`ї. Зокрема, було приховано факт володіння нею 19% частки у статутному капіталі ТОВ «ХЛІБОДАР ПЛЮС», а також факт набуття її малолітнім сином у спадок нерухомості (складського приміщення) та трьох транспортних засобів. Посилання боржниці на юридичну необізнаність чи відсутність умислу спростовуються тим, що вона особисто брала участь у цивільних судових справах щодо спадкового майна як законний представник сина та користувалася послугами адвоката.
Також, кредитор наголошує, що норми Кодексу України з процедур банкрутства не наділяють боржника правом подавати виправлені декларації необмежену кількість разів після того, як керуючий реструктуризацією та збори кредиторів виявили приховування майна і прийняли рішення про закриття провадження через недобросовісність.
Окрім цього, банк звертає увагу, що запропонований боржницею план реструктуризації зводився до фактичного списання заборгованості, а не її погашення. План передбачав прощення понад 74% визнаних вимог АТ «Ощадбанк» (і загалом близько 86% усіх боргів). При цьому боржниця не зазначила реальних джерел доходу для виконання плану (офіційні доходи відсутні з 2018 року) та не надала жодних доказів вжиття заходів щодо працевлаштування чи покращення свого фінансового стану.
23.03.2026 від Акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" надійшли додаткові пояснення б/н від 19.05.2026 (вх.№ 01-04/4158/26) на апеляційну скаргу в якому банк зазначає, що боржниця системно та умисно приховувала інформацію про реальний майновий стан родини у деклараціях за 2021– 2024 роки. Зокрема, нею не відображено володіння 19% частки у статутному капіталі ТОВ «Хлібодар Плюс», власні транспортні засоби (ГАЗ 3307, ГАЗ 3302ФІА та ін.), земельну ділянку, а також ліквідне комерційне майно, яке її неповнолітній син отримав у спадщину (складське приміщення площею 534,3 кв.м. та автомобілі VOLKSWAGEN і ГАЗ 3110). Об`єктивних причин для невідображення цих активів боржниця не надала.
Окрім цього, вказує, що запропонований проект плану мав суто формальний характер і був спрямований виключно на безпідставне списання 74,15% боргу (понад 1,95 млн грн). Пропозиція щомісячного погашення у розмірі 5 000 грн ґрунтувалася на абстрактному «майбутньому працевлаштуванні» із зарплатою 8 100 грн. При цьому залишок коштів на проживання боржниці та її дитини (3 100 грн) є вдвічі меншим за законодавчо встановленого прожиткового мінімуму, що доводить математичну неможливість виконання такого плану.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Ржепецький В.О.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вих.№2 від 27.02.2026 (вх. №01-05/572/26 від 27.02.2026) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 у справі №921/523/24.
Ухвалою суду від 01.04.2026 призначено розгляд справи на 19.05.2026.
Ухвалою суду від 19.05.2026 відкладено розгляд справи на 09.06.2026.
У судовому засіданні 09.06.2026 представник боржника та арбітражний керуючий підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Представник кредитора заперечив доводи апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч 6 ст. 12 ГПК України господарський суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника – фізичної особи, фізичної особи- підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (ст. 1 КУзПБ).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зокрема додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства, згідно з ч. 5 ст. 116 КУзПБ декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.
До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Відповідно до положень КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та має строковий характер.
Так, в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, про: введення процедури реструктуризації боргів боржника; строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (ч. 5 ст. 119 КУзПБ).
Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 2 ст. 122 КУзПБ).
Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання суду зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларацій боржника. ( ч. 3 ст. 122 КУзПБ).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та / або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією одо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.
Загальні вимоги щодо плану реструктуризації боргів боржника встановлено у ст. 124 КУзПБ, виконання їх є необхідним при розробленні проекту плану реструктуризації, адже це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливість прийняти рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.
Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 124 КУзПБ у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).
План реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо) (ч. 3 ст. 124 КУзПБ).
Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (ч. 2, ч. 3 ст. 123 КУзПБ).
Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у ст. 126 КУзПБ, яка передбачає подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з для її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів.
Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником. Утім частиною 8 вказаної статті передбачені підстави для постановлення господарським судом ухвали про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність. У разі постановлення господарським судом ухвали про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржник, збори кредиторів мають право звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 10 ст. 126 КУзПБ).
Водночас якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 11 ст. 126 КУзПБ).
Окрім загальних підстав закриття провадження у справі про банкрутство, встановлених ч. 1 ст. 90 КУзПБ (з урахуванням ст. 113 КУзПБ тією мірою, якою вони можуть стосуватися боржника - фізичної особи), відповідно до ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд також приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо: 1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; 2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; 3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах ст.ст. 3 та 13 ЦК України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України).
До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п. 3 ч. 2 ст. 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ), а в разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (ч. 4 ст. 116, ч. 7 ст. 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (ст. 125 КУзПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (ч. 1 ст. 128 КУзПБ).
КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 ч. 4 ст. 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених ч. 7 ст. 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 ч. 7 ст. 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з ч. 3 ст. 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 ч. 8 ст. 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (ч. 11 ст. 126 КУзПБ).
Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 звернув увагу на те, що конструкція ч. 7 ст. 123 КУзПБ побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж розширене коло ініціаторів застосування вказаної норми та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.
Враховуючи призначення зазначеної норми та можливість застосування її судом з власної ініціативи, Верховний Суд наголосив на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч. 7 ст. 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.
Щодо застосування ч. 11 ст. 126 КУзПБ у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №925/473/20 викладена правова позиція, що також підтримана судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, за змістом якої суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (ч. 1 ст. 130 КУзПБ). Суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.
У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених ст.ст. 123, 126, 128 КУзПБ. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
Також, Верховний Суд у зазначеній постанові зауважив, що приписи ч. 11 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а ч. 1 ст. 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.
Як вбачається з матеріалів справи, арбітражним керуючим Шимечко А.Я. у складеному 20 жовтня 2025 року звіті про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника за 2021-2023 р. р. та станом на 01.07.2024 р. встановив невідповідності деклараціям, які були долучені ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме:
- боржниця володіє земельною ділянкою кадастровий номер 6125286700:01:001:1602, за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ; для будівництва та обслуговування будівель (Державний акт від 01.09.2008, серії ЯЕ 300475) (п. 17 Декларацій);
- за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби: 05.07.2005р. ГАЗ 3307 12 2005 р. в., білого кольору; 05.07.2005р. ГАЗ 3302ФІА, 2005 р. в., синього кольору, 05.07.2005р. ГАЗ 3302ФІА, 2005 р. в., синього кольору (р. V декларацій, А);
- за співмешканцем боржниці ОСОБА_4 зареєстровані транспортні засоби: 15.06.2023 HONDA CR-V, 2008 р. в., сірого кольору; 10.06.2020 VOLKSWAGEN CADDY 2006 р. в., чорного кольору, який відчужений 12.07.2024 (р. V декларацій, Б);
- боржниця має відкриті рахунки в таких фінансових установах: АТ "Універсал Банк" – НОМЕР_2 (валюта рахунку 980-гривня, дата відкриття 29.04.2015), АТ "ОТП Банк" - НОМЕР_3 (валюта рахунку 980-гривня, дата відкриття 29.08.2017) та НОМЕР_4 (валюта рахунку 980-гривня, дата відкриття 23.01.2009) (п. 43 декларацій );
- майно, яке належить ОСОБА_1 та перебуває у заставі: АДРЕСА_5 та 57 Декларацій);
- у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржницею зазначено, що станом на день звернення до суду у неї наявна заборгованість в розмірі 1 837 912,23 грн, що не відповідає п. 69 декларації за 2024 р.
В подальшому, в межах строку передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ ОСОБА_1 були долучені до матеріалів справи виправлені декларації про її майновий стан за 2021-2023 р.р. та станом 01.07.2024 р.
Разом з тим, у долученій до матеріалів справи постанові Тернопільського апеляційного суду від 21.12.2023 у справі №607/4243/23, якою рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28.07.2023 змінено та доповнено абз. 2 резолютивної частини рішення словами: "... в межах вартості майна, одержаного в спадщину", встановлено серед іншого, що : "... на момент смерті ОСОБА_3 , його син ОСОБА_2 мав 12 років, відсутня відмова від прийняття спадщини у шестимісячний строк, а отже він вважається таким, що прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги за законом.
Господарським судом встановлено, що за померлим ОСОБА_3 зареєстровані три транспорті засоби (автомобілі VOLKSWAGEN 1983 р. в., легковий, державний номерний знак НОМЕР_5 ; ГАЗ 3110, 2003 р. в., легковий, державний номерний знак НОМЕР_6 ; ГАЗ 33091, 1996 р. в., вантажний, державний номерний знак НОМЕР_7 ), ряд нерухомого майна (пекарня, зерновий тік, цех по виробництву макаронних виробів, з складськими приміщеннями складське приміщення ) та земельна ділянка.
Окрім цього, згідно із даними із документів долученими керуючим реструктуризацією у суді першої інстанції Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №455971147, №455971940 від 11.12.2025 та №457918601 від 23.12.2025 судом встановлено, що майно, яке належало ОСОБА_3 , зокрема, нежитлова будівля пекарні хлібобулочних виробів, нежитлова будівля, заг. площею 1085,7 кв. м – за реєстр. номером 331308861252; комплекс зернотік, об`єкт нежитлової нерухомості, заг. площею 2693,70 кв. м – за реєстр. номером 1549200261246; цех по виробництву макаронних виробів з складськими приміщеннями, заг. площею 1024,8 кв. м – за реєстр. номером 33133761252 були відчужені ще до 2018 року.
Водночас, із відомостей, що викладені у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №459946924 від 12.01.2026 слідує, що нежитлове приміщення (складське приміщення) за адресою: АДРЕСА_6 , заг. площею 534,3 кв. м. належить на праві власності ОСОБА_3 за реєстраційним номером 18976156.
Відтак, з урахуванням того, що інших записів, які б свідчили про продаж цього майна в державних реєстрах немає, слід прийти до висновку, що право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , яке зареєстроване за ОСОБА_3 в порядку спадкування набуто сином боржниці ОСОБА_2 .
Також, у відповідь на запит керуючого реструктуризацією Шимечка А.Я. Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях повідомив у листі №31/34-05 від 23.01.2026 за гр. ОСОБА_3 зареєстровані транспортні засоби: VOLKSWAGEN (1983), білий, ДНЗ НОМЕР_8 , свідоцтво НОМЕР_9 , дата видачі 22.09.1994 та ГАЗ 3110 2300 (20033), сірий, ДНЗ НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_10 , дата видачі 08.04.2004 та додатково зазначено, що згідно даних Єдиного державного реєстру зареєстрованих транспортних засобів за гр. ОСОБА_2 та ТОВ "Хлібодар Плюс" (ЄДРПОУ 34401973) транспортні засоби станом на 23.01.2026 не значяться.
Таким чином, член сім`ї боржниці ОСОБА_2 в порядку спадкування набув вищезазначені транспортні засоби. 
Колегія суддів зауважує, що невідображення активів членів сім`ї та своїх фінансових зобов`язань не є неточностями декларації, а є не відображенням повної та достовірної інформації про все наявне майно боржника та членів його сім`ї, що є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи. При цьому саме на боржникові у справі про неплатоспроможність фізичної особи лежить обов`язок як найповнішого розкриття суду та його кредиторам інформації про свій майновий стан та стан осіб, зазначений боржником у декларації 
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2025 у справі №916/105/22.
Окрім цього, згідно із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що станом на 23.01.2026 ОСОБА_1 володіє 19% частки в статутному капіталі ТОВ "Хлібодар Плюс" (ЄДРПОУ 34401973), керівником якого був її чоловік ОСОБА_3 .

Таким чином, погоджується із висновком суду першої інстанції, що відомості, зазначені ОСОБА_1 у первинно поданих та в подальшому виправлених деклараціях про майновий стан боржниці за 2021– 2024 роки, зокрема у пунктах 28 (щодо успадкованого сином нерухомого майна — складського приміщення), 36 (щодо успадкованих сином трьох транспортних засобів) та 55 (щодо права власності боржниці на частку у статутному капіталі господарського товариства), не містять повної та достовірної інформації про майновий стан як самої боржниці, так і осіб, які нею зазначені у відповідних деклараціях.
Невідображення зазначених відомостей свідчить про приховування фактичного майнового стану боржниці та членів її сім`ї, що, у свою чергу, вказує на недобросовісність її поведінки.
Господарським судом встановлено, що боржниця не навела мотивованих, підтверджених належними та допустимими доказами обставин, які б засвідчували об`єктивну неможливість відображення перелічених вище відомостей у деклараціях про майновий стан як при зверненні до суду із заявою про неплатоспроможність так і у виправлених деклараціях.
Нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправленої декларації, а зазначена в ній інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Шимечка А.Я. про те, що передбачена ч. 3 ст. 122 КУзПБ перевірка декларацій боржника за відсутності законодавчих заборон, може ним проводитися необмежену кількість разів, та дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність у Кодексі України з процедур банкрутства норм, які б наділяли керуючого реструктуризацією правом проводити повторну перевірку первинних декларацій боржника чи перевірку виправлених декларацій, після того, як збори кредиторів розглянули його звіт з даного приводу, та прийняли рішення про звернення з клопотанням до господарського суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з недобросовісністю боржника.
Господарський суд в даному випадку правомірно послався на п.1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ як на підставу для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_5 . 
Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2025 відбулися збори кредиторів, шляхом опитування та на порядок денний яких винесено наступні питання: 1. Розгляд звіту керуючого реструктуризації про результати перевірки декларацій про майновий стан; 2. Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Згідно із протокольним рішенням від 05.11.2025, оформленим за наслідками проведених зборів, відображені наступні результати голосування:
- по першому питанню: АТ "Ощадбанк" – "не голосував", АТ КБ "Приватбанк" – "за", Головне управління ДПС в Тернопільській області – "утримався" – рішення прийнято;
- по другому питанню (про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з недобросовісністю): АТ "Ощадбанк" – "Не голосував", АТ КБ "Приватбанк" – "За", Головне управління ДПС в Тернопільській області – "Утримався" – рішення прийнято.
У протокольному рішенні зазначено, що невід`ємними додатками до нього є заява кредиторів АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Ощадбанк".
Таким чином, за результатами проведення зборів кредиторів було прийнято рішення не схвалювати план реструктуризації боргів боржника станом на 30.10.2025 та звернутися до суду з відповідним клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
В свою чергу, дослідивши зміст Плану реструктуризації боргів боржниці та наявні у матеріалах справи докази, господарський суд встановив наступне.
Відповідно до відомостей, зазначених у Плані, боржниця протягом строку його виконання розраховує отримати дохід у загальному розмірі 486 000,00 грн, що становить 8 100,00 грн щомісячно. При цьому визначено, що щомісячно для погашення вимог кредиторів до 10 числа виділятиметься сума, розподілена пропорційно до розміру визнаних вимог, а саме: АТ «Ощадбанк» (14,95 %) - 745,50 грн, ГУ ДПС у Тернопільській області (7,81 %) - 390,50 грн та АТ КБ «Приватбанк» (77,24 %) - 3 862,00 грн.
Разом з тим, боржницею не наведено належного обґрунтування джерела отримання доходу у розмірі 8 100,00 грн щомісячно. У Плані лише зазначено, що заходами, спрямованими на покращення її майнового стану та забезпечення погашення вимог кредиторів, є працевлаштування.
Однак матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вживалися заходи щодо пошуку роботи, працевлаштування або отримання стабільного доходу. Відтак зазначені у Плані розрахунки щодо можливості його виконання ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені об`єктивними доказами.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 124 КУзПБ у плані реструктуризації боргів, зокрема, зазначається розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.
Згідно із статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік (станом на час звернення із заявою про неплатоспроможність) встановлено в 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня – 3028,00 грн, на дитину віком від 6 до 18 років – 3196,00 грн, на дитину до 6 років – 2563,00 грн.
Таким чином, розмір грошових коштів, які щомісячно мають залишатися у боржниці для задоволення побутових потреб, з урахуванням її особи та неповнолітньої дитини — сина ОСОБА_2 , становить 6 224,00 грн.
Водночас, умовами Плану реструктуризації боргів передбачено спрямування щомісячно 5 000,00 грн на погашення грошових вимог кредиторів із доходу у розмірі 8 100,00 грн, який боржниця розраховує отримувати після працевлаштування.
Разом з тим, боржниця зазначає про реалізацію в межах процедури реструктуризації боргів земельної ділянки з кадастровим номером 6125286700:01:0011602, площею 0,0252 га, від продажу якої планується отримати 12 649,56 грн, а також про відсутність іншого майна, зокрема транспортних засобів, за рахунок якого можливе задоволення вимог кредиторів.
Як наслідок, за умови виконання запропонованого Плану реструктуризації боргів, з урахуванням загального розміру визнаних грошових вимог кредиторів у сумі 2 641 229,92 грн, передбачається списання (прощення) заборгованості у розмірі 74,15 %, що становить 1 958 340,36 грн. Відтак фактичному погашенню підлягатимуть вимоги кредиторів лише у розмірі 682 889,56 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що метою процедури реструктуризації боргів фізичної особи є відновлення її платоспроможності шляхом розроблення та виконання плану реструктуризації боргів, який має забезпечити баланс інтересів боржника та кредиторів. При цьому розроблений боржником план реструктуризації є для кредиторів обґрунтованим очікуванням щодо можливості реального погашення їх вимог у межах відповідної процедури.
Разом з тим, наведені у Плані умови погашення заборгованості не підтверджують наявності у боржниці реальної можливості його виконання, оскільки ґрунтуються на припущенні щодо отримання майбутнього доходу, а також передбачають списання значної частини заборгованості без належного економічного обґрунтування.
Формальний підхід та вільне трактування норм матеріального права у цьому випадку є неприпустимим, адже, насамперед, метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності, а не формальний перехід до процедур, за результатами яких усі борги боржника будуть погашені, в чому, звісно, зацікавлений лише боржник.
Подібна правова позиція Верховного Суду викладена постанові від 29.08.2024 по справі №918/806/21.

Апеляційний суд зазначає, що запропонований боржницею План реструктуризації боргів не підтверджує наявності у неї реального наміру досягнення компромісу з кредиторами та створення умов для належного виконання грошових зобов`язань.
Відсутність погодженого та схваленого кредиторами Плану реструктуризації боргів після спливу трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів у цій справі у сукупності з іншими встановленими обставинами свідчить про недобросовісну поведінку боржниці, яка не вжила достатніх заходів для визначення реальних джерел погашення заборгованості з урахуванням її майнового стану та об`єктивних можливостей.
Наведене, з урахуванням положень частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства, є самостійною підставою для закриття провадження у справі.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення клопотання АТ «Ощадбанк» про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі п.1, ч.7 ст. 123, ч. 11 ст. 126 КУзПБ.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 у справі №921/523/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для її скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 вих.№2 від 27.02.2026 (вх. №01-05/572/26 від 27.02.2026) – залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 у справі №921/523/24 - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 17.06.2026.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Ржепецький В.О.