Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року Справа№200/8666/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Головне управління ДПС у Донецькій області звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення до бюджету коштів у розмірі суми податкового боргу 7 549,91 грн з податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами.
За змістом викладеного в позові заявлена до стягнення заборгованість виникла через несплату відповідачем у встановлені законодавством строки мінімального податкового зобов`язання платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угід, визначеного у податковому повідомленні-рішенні. Посилаючись на статтю 95 Податкового кодексу України позивач просив суд стягнути з відповідача наведену суму податкового боргу.
Відповідач поти задоволення заявлених позивачем вимог заперечувала, у наданому до суду відзиві на позов зазначила, що з червня 2022 року не веде підприємницької діяльності, є отримувачем пенсії та не має інших доходів. Відповідач також зазначила, що Донецька область є територією можливих бойових дій, а тому відповідач має бути звільненим від сплати податків. Крім цього, позивач зазначила, що жодних повідомлень від податкового органу не отримувала, оскільки проживала за іншою адресою. 

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою від 17.11.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін..
Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання. 
Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
Відповідач, фізична особа ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з обліковою карткою за платежем податок на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами (11011300) станом на 03.12.2025 за відповідачем обліковується податковий борг в розмірі 15 747,49 грн.
23.05.2024 позивачем – Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») № 6006083/05-29, яким визначено позивачу податок на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами (код класифікації доходів бюджету 11011300, код території UA14120170000011133) у сумі 7 549,91 грн.
Податкове повiдомлення-рiшення від 23.05.2024 № 6006083/05-29 надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист із зазначеним податковим повiдомленням -рiшенням не вручено та повернуто поштою 07.08.2024 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
06.10.2024 в обліковій картці відповідача відображено збільшення податкового зобов`язання на 7 549,91 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ
Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За змістом пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. 
Відповідно до п. 54.3.3. пункту 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Пунктом 57.2 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/ сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в ст. 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, – протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення- рішення про таке нарахування.
Особливості визначення загального мінімального податкового зобов`язання платників податку – власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь регламентовані п. 170.14 ст. 170 Податкового кодексу України. 
Згідно з підпунктом 170.14.1. п. 170.14. ст. 170 Податкового кодексу України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.
Відповідно до п.170.14.6 п. 170.14 ст. 170 Податкового кодексу України у разі згоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку зобов`язаний сплатити зазначену у відповідному податковому повідомленні-рішенні суму податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
У разі незгоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою у відповідному податковому повідомленні-рішенні сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку має право у порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, звернутися до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних, використаних для розрахунку суми податку на доходи фізичних осіб, з наданням підтвердних документів
Відповідно до матеріалів справи 23.05.2024 позивачем на підставі п. 170.14 ст. 170 Податкового кодексу України сформовано податкове повідомлення-рішення № 6006083/05-29, яким визначено відповідачу податок на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами (код класифікації доходів бюджету 11011300) за 2023 рік в сумі 7 549,91 грн (код території UA14120170000011133).
Відповідно до п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Податкове повідомлення-рішення від 23.05.2024 № № 6006083/05-29 направлено відповідачу за адресою: 84000, Донецька обл., м. Олександрівка, вул. Першотравнева, 12 втім, поштове відправлення повернулося за зворотною адресу позивачу у серпні 2024 року, із приміткою про закінчення терміну зберігання. 
Докази оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення в матеріалах справи відсутні, станом на день судового розгляду строки сплати визначених ним сум грошового зобов`язання спливли. 
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що вона звільнена від сплати зазначеного податку через те, що територія Донецької області відноситься до територій можливих бойових дій, з огляду на зазначене нижче.
Абзацом 7 пункту 38-1.2. ст. 38-1 Податкового кодексу України встановлено, що мінімальне податкове зобов`язання не визначається для земельних ділянок, земельних часток (паїв), за які не нараховувалися та не сплачувалися плата за землю або єдиний податок четвертої групи, що перебувають у консервації, або забруднені вибухонебезпечними предметами, або щодо яких прийнято рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.
Відповідно до абзаців другого – четвертого підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, починаючи з 01.01.2023, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій.
Згідно з переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 територія Олександрівської селищної територіальної громади, на якій розташовано земельну ділянку відповідача (UA14120170000011133) відноситься до територій можливих бойових дій з 24.02.2022, дати припинення дій не визначено.
Оскільки зазначена територія не належить до території активних бойових дій або територій, що окуповані російською федерацією, підстав не здійснювати нарахування мінімального податкового зобов`язання в позивача не було. Крім цього, суд зауважує, що набуття особою статусу пенсіонера також не визначено підставою для звільнення від нарахування та сплати мінімального податкового зобов`язання приписами Податкового кодексу України. 
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 ПК України).
У зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених податкових зобов`язань, позивач 14.11.2024 сформував податкову вимогу форми «Ф» № 0001034-1308-0599, яку направив на адресу платника засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист з вимогою не вручено та повернуто поштою 03.12.2024 з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Вказана податкова вимога не оскаржувалася та не відкликалась.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Серед наявних в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про наявність підстав для визнання зазначеної вимоги відкликаною або втрату нею юридичної сили.
Відповідно до п. 41.4 ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.
Згідно пп. 20.1.34 пункту 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до ст.95 Кодексу, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/ емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку – фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи про наявність підстав для стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 7549,91 є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню повністю. 
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача на користь суб`єкта владних повноважень.
З огляду на зазначене, на підставі положень підпункту 20.1.34 статті 20, статей 46, 54, 56, 59, 95, 179 Податкового кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення до бюджету коштів у розмірі суми податкового боргу, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 кошти розмірі суми податкового боргу 7 549 (сім тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 91 коп. з податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:
Головне управління ДПС у Донецькій області (позивач) - Донецька область, Маріуполь вул. Італійська 59, поштова адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 286, ЄДРПОУ 44070187;
ОСОБА_1 (відповідач) - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя А.С. Михайлик