Справа № 646/6544/24 
№ провадження 2/646/646/2026 
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року 

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Шиховцової А.О.,
за участю секретаря судового засідання Скриннік А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Грищенка Олега Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківського округу Ганшина Олена Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого за час спільного проживання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та рішень про державну реєстрацію прав на майно,-
ВСТАНОВИВ:
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла заява відповідача по справі ОСОБА_1 , в якій він просить суд вирішити питання щодо розподілу понесених судових витрат у цивільній справі, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 40 900,00 грн, ухваливши додаткове рішення. В обґрунтування своєї заяви надав копію договору про надання правничої допомоги № 030424/01 від 03 квітня 2024 року з додатком № 1 до нього, копію додаткової угоди № 2 до договору про надання правничої допомоги № 030424/01 від 03 квітня 2024 року, копію акту здавання-приймання наданих послуг від 12 травня 2026 року, докази надіслання копій цієї заяви з додатками іншим учасником справи.
Через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Огієнко Б.С. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги з 40 900,00 грн. до 1000,00грн, вважаючи її занадто завищеною та необґрунтованою, посилаючись на те, що витрати відповідача на складання заяви про застосування наслідків строку давності, а також відкладення двох засідань, які відбулися за ініціативи сторони відповідача, та витрати на складання двох клопотань про відкладення розгляду не можуть бути віднесені за рахунок позивача. Крім того, всі заяви з боку відповідача, за виключенням клопотань про відкладення справи, підписані ОСОБА_1 , а тому саме відповідач є автором процесуальних документів, тому на їх думку, представник відповідача не має жодного відношення до більшості поданих стороною відповідача процесуальних документів.
Від відповідача по справі ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив розглянути заяву у його відсутність та представника адвоката Марцонь Д.Г.
В судове засідання не з`явились позивач по справі ОСОБА_2 та його представник Огієнко Б.С. про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та докази щодо витрат за надання правової допомоги, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Статтею 270 ЦПК України в п.3 ч.1 передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судом встановлено, що 12 травня 2026 року рішенням суду позовні вимоги представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Грищенка Олега Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківського округу Ганшина Олена Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого за час спільного проживання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та рішень про державну реєстрацію прав на майно залишено без задоволення. Витрати зі сплати судового збору залишені за позивачем .Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 25.06.2024 скасовані.
Проте в рішенні не вирішено питання судових витрат про надання правової допомоги.
У судовому засіданні адвокатом Марцонь Д.Г. до закінчення судових дебатів було зроблено заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про те, що докази щодо остаточного розміру понесених ним судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду . 
Частиною 1статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту2 частини2 статті137 ЦПК України необхідною умовою розподілу витрат на адвоката є надання доказів, які підтверджують їх здійснення.
За змістом пункту 1 частини 2 статті137, частини8 статті141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката суд встановлює і розподіляє згідно з умовами договору про надання правничої допомоги в разі наявності відповідних доказів(договорів, рахунків, тощо) щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Марцонь Д.Г. було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 030424/01 від 03.04.2024, відповідно до п.п 1.1. якого предметом договору є представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 у справі  у суді першої інстанції, апеляційної та касаційної.
Відповідно до додаткової угоди № 2 до договору про надання правничої допомоги № 030424/01 від 03.04.2024 адвокатське бюро « Марцонь Д.Г.» Марцрні» та Облогін Роман Олександрович погодилися змінити пункт 1.1. Договору, відповідно до якого адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу щодо представництва інтересів Клієнта по справі № 646/6544/24 у суді першої інстанції. Крім того, клієнт зобов`язаний сплатити за них грошову суму у розмірі встановленому Додатком №1, що є невід`ємною частиною Договору. Сторони також домовилися,що інші пункти Договору, окрім наведених вище, не змінені Додатковою угодою, та залишаються чинними у тій редакції, в якій вони були викладені сторонами у Договорі.
Відповідно до акту здавання-приймання наданих послуг від 12.05.2026, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги: складання відзиву на позовну заяву у справі № 646/6544/24 ;складання заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності; заяви про виклик свідків; складання пояснень щодо додаткових позовних вимог; участь у судовому засіданні в суді першої інстанції 09.09.2024, 29.10.2024, 24.03.2025; 08.05.2025; 19.06.2025; 20.08.2025; 09.10.2025; 19.11.2025;16.12.2025; 29.01.2026; 19.02.2026; 06.04.2026; 07.05.2026; складання клопотань про витребування доказів, витребування оригіналів письмових доказів, відкладення розгляду справи; усна консультація, вивчення та аналіз документів.
Вартість послуг за цим договором встановлюється сторонами в розмірі 40 900,00 грн. 
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність від» 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару Адвоката встановлений сторонами Договору у фіксованому розмірі та він не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом, а отже є визначеним (постанова ВС від 28.12.2020 р., справа №640/18402/19, р.№93859342). Фіксований розмір гонорару Адвоката також враховує підготовку до засідання, час на прибуття до суду та очікування засідання, що є невідворотним, не залежить від волі чи бажання Адвоката, на що також витрачається робочий час Адвоката, коли він не може займатися іншою оплачуваною роботою (п.38 постанови ВС від 26.10.2022р., справа №910/4277/21, р.№107100592). Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. На вказаному наголошено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у справі №280/5176/20 (п.94 постанови від 02.12.2021 року, р.№101608848). Згідно висновку КЦС ВС від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19 (пр.№61-10459св20, р.№97700586) визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Факт надання правової допомоги Клієнту підтверджується Актом здавання -приймання наданих послуг .
В той же час, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4статті 137 ЦПК України.
Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України", від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" суд виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вищенаведене, оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, співмірність витрат, значення спору для сторони, розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 30 000 грн.
Керуючись п.3 ч. 1 ст.270 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Грищенка Олега Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківського округу Ганшина Олена Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого за час спільного проживання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та рішень про державну реєстрацію прав на майно-задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Грищенка Олега Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківського округу Ганшина Олена Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого за час спільного проживання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та рішень про державну реєстрацію прав на майно. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч ) гривень 00 копійок.
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Відомості про учасників справи:
позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
представник позивача – адвокат Грищенко Олег Володимирович, адреса для листування: 61082, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 196/1, діє на підставі ордеру серії АХ №1192617 від 12.06.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002460 від 19.08.2020;
представник позивача – адвокат Огієнко Богдан Сергійович, адреса для листування: 61082, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 196/1, діє на підставі ордеру серії АХ1193715 від 19.06.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/1832 від 26.12.2018;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;
представник відповідача – адвокат Марцонь Дмитро Григорович, адреса для листування: 61001, м. Харків, а/с 878, діє на підставі ордеру серії ВІ №1189742 від 03.04.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1399 від 21.03.2014;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшина Олена Юріївна, адреса місцезнаходження: 61082, м. Харків, вул. Василя Мельникова, буд. 4;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», код ЄДРПОУ: 24130500, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Осипенка, 55А.

Головуючий: А.О. Шиховцова