Справа № 638/22770/25
н/п 2-др/953/26/26 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого – судді Власової Ю.Ю.
секретар судового засідання – Панченко Л.В.
учасники справи:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «ЖИТЛОБУД-3»,
представник позивача – адвокат Розумна Оксана Олександрівна,
відповідач – ОСОБА_1 , 
представник відповідача - адвокат Бородіна Євгенія Анатоліївна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-3» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу автомобіля, 3% річних та інфляційних втрат,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст вимог та доводів сторін.
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-3» (далі - ТОВ «ЖИТЛОБУД-3»), звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі № 638/22770/25, про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) грн.
Вимоги заяви позивач обґрунтовує тим, що при постановленні рішення у справі № 638/22770/25 від 13.03.2026, Київським районним судом м. Харкова не вирішено питання про розподіл судових витрат, що складаються із відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Вказує, що у позовній заяві ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, понесених Товариством складає 60 000,00 (шістдесят тисяч) грн, про що у прохальній частині позову зроблено заяву в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України та вказано, що докази реальності понесення та сплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Не погоджуючись із вимогами ТОВ «ЖИТЛОБУД-3», у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового судового рішення відповідач ОСОБА_1 вказує, що позивачем пропущено визначений ст. 141 ЦПК України строк на подання даної заяви.
Крім того, визначена сума судових витрат є неспівмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, тобто, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, та їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача. 
Також, позивачем не надано доказів реальності понесення та сплати витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вказаної заяви.
Рух справи.
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-3» (далі-ТОВ «ЖИТЛОБУД-3»), звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором купівлі-продажу автомобіля, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 6988 у сумі: 2 852 000,00 грн. основного боргу, 90 951,45 грн. 3% річних, 310 868,00 грн. інфляційних втрат, загалом - 3 253 819,45 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2026 позов ТОВ «ЖИТЛОБУД-3», - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» заборгованість за Договором купівлі-продажу автомобіля, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 6988 в сумі: 2 852 000 (два мільйони вісімсот п`ятдесят дві тисячі) гривень 00 копійок основного боргу, 90 951 (дев`яносто тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) гривень 45 копійок 3% річних, 310 868 (триста десять тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок інфляційних втрат, загалом – 3 253 819 (три мільйони двісті п`ятдесят три тисячі вісімсот дев`ятнадцять) гривень 45 копійок. 
Судом проведено розподіл судових витрат у справі, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» витрати зі сплати судового збору в сумі 40 559 (сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 83 копійки.
При ухваленні зазначеного рішення судом не вирішено питання розподілу витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
У судове засідання сторони та їх представники, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не прибули, що відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви. 
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України).
Згідно положень ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як установлено судовим розглядом, на виконання зазначених вимог ЦПК України, позивачем ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» у позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, понесених Товариством, складає 60 000,00 (шістдесят тисяч) грн. Також у прохальній частині позову зроблено заяву в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України та вказано, що докази реальності понесення та сплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Згідно Довідки про доставку електронного документу, рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2026 у даній справі доставлено до електронного кабінету ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» 14.03.2026 о 13:00:19, який є вихідним днем. 
Отже, днем вручення судового рішення є 16.03.2026, відповідно останнім днем на подання доказів про понесені судові витрати є 20.03.2026.
Таким чином, строк звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 638/22770/25 позивачем ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» не пропущений. 
Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно ст.ст. 15, 60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
На підтвердження витрат у суді позивач надав разом з позовною заявою надав: копію витягу з Договору № 01-09 про надання правової допомоги від 01.09.2025; копію Акту приймання-передачі виконаних робіт № 1 до Договору про надання правової допомоги № 01-09 від 01.09.2025; копію Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 01-09 від 01.09.2025.
У порядку, передбаченому Договором про надання правової допомоги № 01-09 від 01.09.2025, стороною позивача складено Акт приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 19.03.2026. 
Відповідно до цього Акту, загальна вартість виконаних послуг з надання професійної правничої допомоги складає 60 000,00 грн. Претензій та зауважень до наданих послуг Клієнт не заявив. 
За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: (1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); (2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); (3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: (1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; (2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; (3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; (4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, у яких зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Разом з тим, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до яких, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підставі викладеного вище, враховуючи складність справи, фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, в яких брала участь представник позивача ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» адвокат Розумна О.О., критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-3» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 638/22770/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу автомобіля, 3% річних та інфляційних втрат, - задовольнити частково.
Постановити додаткове рішення у цивільній справі № 638/22770/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу автомобіля, 3% річних та інфляційних втрат.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-3» (місцезнаходження підприємства: 61070, м. Харків, вул. Професорська, 32, код ЄДРПОУ: 41095099) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач - товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ЖИТЛОБУД-3» (місцезнаходження підприємства: 61070, м. Харків, вул. Професорська, 32, код ЄДРПОУ: 41095099).
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.Ю. Власова