Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 р. № 520/11866/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 157, м. Черкаси, Черкаський р-н, Черкаська обл., 18003) , третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022) про перерахунок призначеної пенсії,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просить суд: 
1. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області змінити дату призначення пенсії ОСОБА_1 з 24 січня 2025 року на 11 жовтня 2024 року, без зміни проведеного розрахунку.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Рішення 205050014280 від 11.11.2025 про призначення пенсії в частині визначення початкової дати, з якої призначено пенсію ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Рішення 205050014280 від 11.11.2025 про призначення пенсії в частині визначення початкової дати, з якої призначено пенсію ОСОБА_1 є протиправними та такими, що порушують права позивача на пенсійне забезпечення. 
Ухвалою суду від 13.05.2026 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Представником третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 15.05.2025 року надано пояснення по справі, в яких щодо задоволення позовних вимог заперечував. 
Представником відповідача 25.05.2026 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України. 
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 14.01.2025 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону № 1058-IV.
До заяви надав: посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 04.06.2015 року, довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України № 256 від 09.08.2024, видану Військовою частиною НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_1 в період з 13.01.2015 по 18.01.2015, з 21.01.2015 по 26.01.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Маріуполь Донецької області.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в м. Києві та прийнято рішення від 21.01.2025 № 205050014280, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.
Підставою відмови зазначено, що надана довідка від 09.08.2024 № 256 не відповідає додатку 1 Постанови КМУ від 20.08.2014 року №413 про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (не зазначено військове звання). Не взято до уваги витяги з наказів від 14.01.2015 № 14, від 18.01.2015 № 18, від 21.01.2015 № 21, від 26.01.2015 № 26, оскільки зазначена посада “працівник Збройних Сил України” не дає права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону. 
ОСОБА_1 24.01.2025 повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону № 1058-IV.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Луганській області та прийнято рішення від 31.01.2025 № 205050014280, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.
Підставою відмови зазначено, що посада (зазначена в документах) “працівник Збройних Сил України”, не дає права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 року по справі № 520/11716/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 по справі № 520/11716/25 - скасовано.
Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві № 205050014280 від 21.01.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 31.01.2025 №205050014280 щодо відмови ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву від 24.01.2025 про призначення достроково пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовлено. 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2025 року по справі № 520/11716/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, за повторним розглядом заяви ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком як учаснику бойових дій відповідно до п.4 ч. 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.01.2025 року.
Позивач, вбачаючи в призначенні пенсії з 24.01.2025 року, а не з 11.10.2024 року, тобто з дати досягнення пенсійного віку, порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду. 
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058- IV), який регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема пенсія за віком.
Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як вже було встановлено судом вище, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2025 року по справі № 520/11716/25 зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву від 24.01.2025 про призначення достроково пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2025 року по справі № 520/11716/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, за повторним розглядом заяви ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком як учаснику бойових дій відповідно до п.4 ч. 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.01.2025 року.
Суд наголошує, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2025 року по справі № 520/11716/25 не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити пенсію позивачу саме з 11.10.2024 року. 
Таким чином заяву позивача від 24.01.2025 року було розглянуто та призначено відповідачем пенсію саме з дня звернення за пенсією, як таку, що яка надійшла пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вперше за призначенням пенсії він звернувся 06.01.2025 року, тобто в межах встановленого законом тримісячного строку звернення, з огляду на наступне. 
Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №205050014280 від 13.01.2025 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки заявником - ОСОБА_1 не було надано посвідчення учасника бойових дій. 
Вказане рішення є чинним та позивачем оскаржене не було, доказів зворотного суд не надано. 
Наступні звернення позивача з заявами про призначення пенсії відбулися 14.01.2025 року та 24.01.2025 року, тобто поза межами встановленого законом тримісячного строку звернення після досягнення пенсійного віку. 
Таким чином суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач діяв в межах чинного законодавства України, а вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 157, м. Черкаси, Черкаський р-н, Черкаська обл., 18003) , третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022) про перерахунок призначеної пенсії - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Спірідонов М.О.