УХВАЛА 
27 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 564/3338/25
провадження № 61-4866ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», в інтересах якого діє адвокат Лисенко Дмитро Вячеславович, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - ТОВ «Українські фінансові операції», товариство) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 60 000 грн, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області 
від 04 листопада 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 4572117 від 19 квітня 2024 року в розмірі 6 000 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 242,24 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1 000 грн.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 19 березня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «Українські фінансові операції» задоволено частково. Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року в частині відмови у стягненні відсотків з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4572117 
від 19 квітня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» прострочену заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 10 000 грн.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь 
ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000 грн залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» судовий збір за подання позову у розмірі 645,81 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 968,72 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 666 грн.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року заяву 
ТОВ «Українські фінансові операції» про виправлення описки у постанові Рівненського апеляційного суду від 19 березня 2026 року задоволено частково. Виключено із мотивувальної частини постанови Рівненського апеляційного суду від 19 березня 2026 року посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскільки питання зменшення розміру відсотків у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 стосується розміру відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання, тому посилання на неї є помилковим. Також апеляційний суд виснував, що вимога позивача щодо виключення із постанови апеляційного суду посилання на постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 задоволенню не підлягає, оскільки у ній зазначено про стягнення непропорційно великої суми відсотків.
10 квітня 2026 року через підсистему Електронний суд представник 
ТОВ «Українські фінансові операції» - адвокат Лисенко Л. В. подав касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року у справі № 564/3338/25, яку просить скасувати в частині, якою було відмовлено у задоволенні заяви про виправлення описки та у цій частині направити справу для розгляду до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд у постанові 
від 19 березня 2026 року не мав здійснювати посилання на постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року в справі № 679/1103/23, без урахування критеріїв подібності правовідносин, які виникли під час розгляду цієї справи і справи № 679/1103/23.
Звертає увагу, що Верховний Суд у справі № 679/1103/23 розглядав спір, який виник 18 серпня 2021 року щодо заборгованості за кредитним договором. Водночас у справі № 564/3338/25 спірні правовідносини виникли 19 квітня 2024 року, а тому на час розгляду Верховним Судом справи № 679/1103/23 існувало відмінне правове регулювання спірних правовідносин, ніж на час розгляду апеляційним судом цієї справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 
частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала суду апеляційної інстанції про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Частинами першою та другою статті 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Наведена норма передбачає можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.
У постанові від 08 лютого 2023 року в справі № 761/18236/22 Верховний Суд вказав, що «Положення статті 269 ЦПК України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. Виходячи із системного аналізу приписів ЦПК України описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер і можуть ускладнити виконання рішення. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 990/222/23 зроблено висновок про те, що опискою визнається помилка, яка має вплив на зміст судового рішення та його виконання та трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання. До таких належать, наприклад, написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення.
У постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 990/162/23 Велика Палата Верховного Суду вказала, що вирішуючи питання про виправлення описок (очевидних арифметичних помилок), допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння). Суд лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо) або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення), які водночас впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення. 
Враховуючи зміст поданої товариством заяви про виправлення описки, апеляційний суд дійшов правильного по суті висновку про відмову у внесенні виправлень в постанову Рівненського апеляційного суду від 19 березня 
2026 року шляхом виключення із цієї постанови посилання на постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23, оскільки такі вимоги заявника фактично спрямовані на зміну змісту судового рішення, мотивів та правового обґрунтування його ухвалення.
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права в частині відмови у внесенні виправлень в судове рішення є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
В частині задоволення заяви ТОВ «Українські фінансові операції»про виправлення описки ухвала Рівненського апеляційного суду від 02 квітня 
2026 року в касаційному порядку не оскаржується, а тому не є предметом оцінки Верховного Суду в межах цієї ухвали.
Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», в інтересах якого діє адвокат Лисенко Дмитро Вячеславович, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року у справі № 564/3338/25.
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников