Справа № 464/8754/24 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І. 
Провадження № 22-ц/811/3396/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 червня 2026 року  Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського обласного центру зайнятості, яка підписана представником Артамоновим Володимиром Володимировичем, на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 8 вересня 2025 року у справі за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,- 

ВСТАНОВИВ:
В грудні 2024 року Львівський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення отриманої допомоги з безробіття та вартості наданих соціальних послуг. 
Позов обґрунтовано тим, що 01.03.2024 відповідач ОСОБА_1 звернулася до Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. Для отримання статусу безробітної остання надала відповідні документи, серед яких, наказ Акціонерного товариства «Укрпошта» №448_13-к від 27.02.2024 про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП з 29.02.2024. Наказом Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості відповідачу надано статус безробітної з 01.03.2024 та призначено виплату допомоги з безробіття відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 01.03.2025 остання була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей під особистий підпис. Допомога з безробіття виплачувалась з 02.03.2024 по 17.05.2024, що становить 17 864,52 грн. 
Реєстрацію безробітної (статус безробітної) ОСОБА_1 припинено 18.05.2024 у зв`язку з працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту) у ТОВ «Вигідна покупка».
03.06.2024 відповідач ОСОБА_1 вдруге звернулась до Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. Для отримання (поновлення) статусу безробітної ОСОБА_1 надала відповідні документи, серед яких, наказ ТОВ «Вигідна покупка» №ЛФ000004081 від 22.05.2024 про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 згідно з ст. 38 КЗпП. Відповідно до наказу Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості відповідачу надано (поновлено) статус безробітної з 03.06.2024 та призначено (поновлено) виплату допомоги з безробіття з 04.06.2024. 03.06.2024 відповідачку ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей під особистий підпис. Реєстрацію безробітної (статусу безробітної) ОСОБА_1 припинено 25.06.2024 у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) в АТ «Укрпошта» (у Львівському регіоні). Допомога з безробіття ОСОБА_1 виплачувалась з 04.06.2024 по 24.06.2024, що становить 4 970 грн. 
Проте центром зайнятості отримано інформацію від ДПА про перебування відповідачки у трудових відносинах в період перебування на обліку як безробітної. Зокрема, при опрацюванні відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування виявлено порушення щодо надання статусу безробітної особи ОСОБА_1 у Львівській філії Львівського обласного центру зайнятості. Зокрема, остання під час перебування на обліку в центрі зайнятості перебувала у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» в Луганському регіоні з 16.08.2021 по 24.06.2024. При реєстрації в центрі зайнятості пред`явила документи про трудову діяльність за сумісництвом у відділення АТ «Укрпошта» в Львівському регіоні з 08.04.2022 по 29.02.2024. Загалом згідно з відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за березень 2024 року відображено 31 календарний день перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» на загальних підставах та за червень 2024 року відображено 30 календарних днів перебування у трудових відносинах з АТ «Укрпошта». Львівською філією Львівського обласного центру зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №27, яким встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку у Львівській філії Львівського обласного центру зайнятості у статусі безробітної перебувала у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» у Луганському регіоні з 16.08.2021 по 24.06.2024. 
В процесі розслідування страхового випадку Львівська філія Львівського обласного центру зайнятості звернулась з листом до АТ «Укрпошта» з проханням надати роз`яснення щодо виявлених розбіжностей, інформацію і копії документів щодо перебування у трудових відносинах. Згідно з листом АТ «Укрпошта» від 20.06.2024 відповідачка працювала за сумісництвом в АТ «Укрпошта» у Львівському регіоні з 12.04.2022 по 29.02.2024 та за основним місцем праці в АТ «Укрпошта» в Луганському регіоні, де знаходилась на призупиненні трудового договору до 24.06.2024. Тобто, відповідачка на момент отримання статусу безробітної, поновлення в статусі безробітної та призначенні і поновленні виплати допомоги з безробіття у Львівській філії Львівського обласного центру зайнятості належала до категорії зайнятого населення, адже перебувала у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» в Луганському регіоні (основне місце роботи) до 24.06.2024. 
Окрім цього, враховуючи період трудової діяльності відповідачки на такому підприємстві з 16.08.2021 по 24.06.2024 останній було нараховано роботодавцем компенсацію за 4 календарні дні невикористаної щорічної відпустки. Станом на день отримання статусу безробітної та день поновлення і статусі безробітної особи Львівська філія Львівського обласного центру зайнятості не володіла інформацією про перебування відповідачки у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» в Луганському регіоні за основним місцем праці. Така інформація була отримана Львівською філією Львівського обласного центру зайнятості під час проведення розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення згідно з листом АТ «Укрпошта». Отже, при реєстрації в службі зайнятості відповідачка не повідомила про перебування у трудових відносинах з АТ «Укрпошта», у зв`язку з чим прийнято неправомірне рішення про надання статусу безробітної та призначення виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, що призвело до неправомірного прийняття рішення про надання (поновлення) статусу безробітної з 01.03.2024 та з 03.06.2024. 
В результаті надання недостовірних відомостей для отримання статусу безробітної особи ОСОБА_1 , а саме неповідомлення спеціалістів Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості про перебування у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» в Луганському регіоні, відповідачка безпідставно набула статусу безробітної та отримувала допомогу з безробіття та соціальні послуги (сертифікат на навчання) у сумі 23 433,95 грн. за період з 02.03.2024 - 17.05.2024, з 04.06.2024 - 24.06.2024 та вартість навчання. Знаючи про те, що трудовий договір з АТ «Укрпошта» не розірвано, відповідачка не повідомила спеціаліста центру зайнятості про такий факт та не скористалась правом припинення трудового договору з допомогою служби зайнятості відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», оскільки лише через відсутність роботи особа набуває право на статус безробітного.
Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 8 вересня 2025 року у задоволенні позову Львівського обласного центру зайнятості (ЄДРПОУ 03491180, місцезнаходження: м. Львів, вул. Бортнянського 11 А) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення грошових коштів – відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач Львівський обласний центр зайнятості. В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Апелянт стверджує, що відповідач на момент (01.03.2024) отримання статус) безробітної, поновлення (03.06.2024р.) в статусі безробітної та призначені і поновлені виплати допомоги по безробіттю у Львівській філії Львівського обласного центру зайнятості, відносилась до зайнятого населення, так як, перебувала у трудових відносинах з АТ "Укрпошта" в Луганському регіоні до 24.06.2024р., де знаходилась на призупинені трудового договору до 24.06.2024р. ОСОБА_1 було подані недостовірні дані та документи, на підставі яких було прийнято рішення про надання статусу безробітної та призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, що призвело до неправомірного прийняття рішення про надання (поновлення) статусу безробітної з 01.03.2024р. та поновлення в статусі безробітної з 03.06.2024р. 
Звертає увагу, по призупинені трудові відносини не припинені трудові відносини, адже, призупинення - це тимчасова зупинка трудових обов?язків з боку роботодавця (забезпечувати роботою) та працівника (виконувати роботу), що оформлюється наказом, але сам трудовий договір та відносини між сторонами залишаються чинними. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Факт призупиненого трудового договору не дає підстав для отримання статусу безробітної особи, оскільки, лише через відсутність роботи особа набуває право на статус безробітного. Дія трудового договору ОСОБА_1 з АТ "Укрпошта" в Луганському регіоні мала бути не призупинена, а припинена. 
Вважає, що у Відповідача був прямий умисел спрямований на свідоме неповідомлення та приховування факту про перебування у трудових відносинах на підставі дії призупиненого трудового договору з АТ "Укрпошта" в Луганському регіоні - з метою отримання статусу безробітної особи. Так як повідомивши центр зайнятості про перебування в трудових відносинах на підставі призупиненого трудового договору з АТ "Укрпошта" в Луганському регіоні слугувало б підставою для відмови в отриманні статусу безробітної особи, як 01.03.2024р., так і 03.06.2024р. 
3 наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. 
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив з недоведення позивачем вини відповідачки у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття та недоведення факту отримання доходу в період надання відповідачці допомоги з безробіття.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала начальником відділення поштового зв`язку № 71 АТ «Укрпошта» з 12.04.2022 на підставі наказу №713/К від 08.04.2022 за сумісництвом та 29.02.2024 звільнена за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
01.03.2024 ОСОБА_1 звернулася до Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.
Як видно з витягу із наказу про прийняття рішення щодо ОСОБА_1 ПК №135024030100022, 01.03.2024 на підставі наказу №НТ240301 від 01.03.2024 останній було надано статус безробітної та з 04.03.2024 призначено допомогу з безробіття. Наказом від 27.05.2024 №НТ240527 призупинено виплату допомоги з безробіття у зв`язку працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту).
Згідно з посвідченням № НОМЕР_2 від 03.05.2024, виданим Львівським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості, ОСОБА_1 в період з 22.04.2024 по 03.05.2024 пройшла курс навчання за напрямком: «Копірайтинг. Базовий курс для початківців», вартістю 599,43 грн., що підтверджується договором №135024041900616 про організацію професійного навчання безробітного від 19.04.2024 та розрахунком коштів за навчання №06.03-190/24.
03.06.2025 ОСОБА_1 вдруге звернулася до Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення (поновлення) виплати допомоги з безробіття. Для отримання (поновлення) статусу безробітної ОСОБА_1 надала ряд документів, серед яких, наказ ТОВ «Вигідна покупка» №ЛФ000004081 від 22.05.2024 про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 згідно зі ст. 38 КЗпП.
Згідно з витягом із наказу про прийняття рішення щодо ОСОБА_1 ПК №135024053100036 на підставі наказу №НТ240603 від 03.06.2024 останній надано статус безробітної та з 04.06.2024 призначено допомогу з безробіття. Наказом від 26.06.2024 №НТ240626 призупинено виплату допомоги з безробіття у зв`язку із працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контакту) з 25.06.2024.
Як видно з наказу АТ «Укрпошта» №1855_13-к від 25.06.2024 ОСОБА_1 прийнята на роботу у Відділення поштового зв`язку №49 м. Львів оператором поштового зв`язку першого класу.
Надалі Львівською філією Львівського обласного центру зайнятості проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення ОСОБА_1 .
За результатами перевірки щодо розслідування страхового випадку Львівською філією Львівського обласного центру зайнятості складено акт №27 від 17.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 під час перебування на обліку у ЛФ ЛОЦЗ у статусі безробітної перебувала у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» у Луганському регіоні з 16.08.2021 по 24.06.2024. Отримана допомога з безробіття з 02.03.2024 по 17.05.2024 та з 04.06.2024 по 24.06.2024 підлягає поверненню, а також кошти за навчання за напрямком копірайтер за період з 22.04.2024 по 03.05.2024 у Львівському ЦПТО відповідно до отриманого сертифікату №135024041900616014.
Згідно з нарахуваннями допомоги з безробіттю за період з 02.03.2024 по 17.05.2024 та з 04.06.2024 по 24.06.2024 ОСОБА_1 отримала від Львівської філії Львівського обласного центу зайнятості допомогу як безробітна на загальну суму 22 834,52 грн, вартість соціальних послуг (навчання) з 22.04.2024 по 03.05.2024 становила 599,43 грн. Загальна сума, що підлягає поверненню 23 433,95 грн.
У відповідності до п. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законом, та можливості добровільного страхування у випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме статус зареєстрованого безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).
У відповідності до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
За змістом ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України «Про зайнятість населення».
Як зазначено у пунктах 8, 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; а також досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.
Аналогічно абзацами 13 та 17 підпункту 1 пункту 32 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2023 р № Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня: досягнення зареєстрованим безробітним встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років; а також встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу зареєстрованого безробітного, призначення виплати допомоги по безробіттю та надання соціальних послуг.
Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-20а-15 дійшов до висновку про те, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Таким чином, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. У зв`язку з чим позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме подання нею недостовірних даних.
Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а та від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц (провадження № 61-45759св18). Вищевказане узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження №61-33727св18).
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Статтею 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи, не підлягає поверненню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення вказаної статті свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; та у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 382/1728/18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 677/876/2.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
Отже, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки Львівська філія Львівського обласного центру зайнятості, мала можливість отримати відомості про періоди страхового стажу, трудової діяльності, заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) ОСОБА_1 , в тому числі у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків та Державному реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду від 13.06.2025 АТ «Укрпошта» надано інформацію, відповідно до якої ОСОБА_1 виплачено кошти у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яка мала місце в період з 31.01.2024 по 05.02.2024 у період перебування її в трудових відносинах з АТ «Укрпошта», зокрема: за основним місцем роботи на посаді начальника відділення зв`язку поштового Пересувного відділення поштового зв`язку №12 Луганського регіону, яку обіймала з 01.09.2021 по 24.06.2024 (в період з 01.07.2022 по 24.06.2024 день звільнення дія трудового договору була призупинена); за сумісництвом в період з 12.04.2022 по 29.02.2024 за сумісництвом (Львівський регіон) за угодою сторін. В березні 2024 року останній виплачено лікарняний як суміснику в сумі 4 999,59 грн, оскільки основний трудовий договір був призупинений. 02.03.2024 – 17.05.2024 – виплата допомоги з безробіття у Львівському центрі зайнятості. 24.06.2024 звільнена за основним місцем роботи (Луганський регіон) за угодою сторін.
Згідно листа АТ «Укрпошта» від 07.08.2025 №2400326 ОСОБА_1 у березні 2024 року нараховано 4 999,59 грн, а саме: лікарняні за рахунок підприємства за січень 2024 року – 426,19 грн., лікарняні за рахунок підприємства за лютий 2024 року – 1704,76 грн, лікарняні за рахунок ПФУ за лютий 2024 року – 426,19 грн, премія за результатами попереднього місяця – 2 442,45 грн.
Відповідно до довідки про заробітну плату АТ «Укрпошта» від 14.07.2024 №14072025/4 від 14.07.2025, за період з 01.02.2024 по 24.06.2024 за червень 2024 року ОСОБА_1 нараховано 1 180,32 грн. Дію трудового договору призупинено з 01.07.2022 по 24.06.2024.
Згідно з наказом АТ «Укрпошта» №6706/к від 24.06.2024, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділення пересувного відділення поштового зв`язку №12 Луганський регіон за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Компенсація невикористаної щорічної відпустки з 16.08.2021 по 24.06.2024 – чотири календарні дні.
Виплата у суму 4999,59 грн стосувалась періоду до березня 2024 року, а виплата в сумі 1180,32 грн проведена як остаточний розрахунок в день звільнення ОСОБА_1 24.06.2024, при цьому відповідний (основний) договір до цього часу був призупинений. У зв`язку з призупиненням трудового договору в Луганському регіоні ОСОБА_1 не мала роботи та відповідно заробітку, що відповідає поняттю безробітної особи.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції аргументовано зазначив, що позивачем не доведено факту недобросовісності з боку відповідача, а відтак немає підстав стверджувати про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки необхідною умовою для відмови у виплаті або припинення виплати допомоги по безробіттю є саме недобросовісність з боку набувача. З огляду на принцип змагальності саме позивач, який пред`являє вимогу про повернення коштів, повинен довести цю обставину.
Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Не заслуговують на увагу як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами, твердження апелянта про те, що відповідачка умисно невиконувана своїх обов`язків щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг та зловживання ними.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи та відповідно скасування рішення суду.
Отже, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-
у х в а л и в:
апеляційну скаргу Львівського обласного центру зайнятості - залишити без задоволення.
Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 8 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 12.06.2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.