Справа № 204/3149/26 
Провадження № 2/204/2992/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді      Черкез Д.Л., 
за участю секретаря судового засідання    Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності,- 

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області, в якій просила визнати за нею право власності на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що позивач є власником 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що право власності на майно виникло до 01 січня 2013 року, є необхідність в реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідної інформації в реєстрі щодо квартири позивача не міститься. Позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Рівненської міської ради з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. 12.09.2025 від державного реєстратора позивачем отримана відповідь №80813460 про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки на запит державного реєстратора отримано відповідь про неможливість надати інформацію, що містить відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищезазначену квартиру, так як робота Товариства з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації» на даний час не відновлена (тимчасово знаходиться під окупацією ЗС РФ). На сьогоднішній день позивач не має можливості зареєструвати право власності у зв`язку з відсутністю можливості отримання державним органом з реєстрації відомостей про зареєстровані права від суб`єкта, який провів державну реєстрацію прав, що виникли та були зареєстровані на паперових носіях до 2013 року. Отже, наразі провести реєстрацію права власності на квартиру не вбачається за можливе, що в свою чергу обмежує право позивача. Враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на квартиру, позивач вимушений звертатися з даним позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача – ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи без їх участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема,  визнання права.
Судом встановлено, що у 1993 році Ясинуватським відділенням Донецької залізної дороги згідно з розпорядженням (наказом) від 28 червня 1993 року № 187 на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,41 кв.м. (зв. бік а.с. 14).
На вказаному правовстановлюючому документі міститься реєстраційний напис про те, що 21 серпня 1993 року право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на зазначену квартиру зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Волновахи та записано в реєстрову книгу № 31 за № 6671 (а.с. 14).
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 у зв`язку з реєстрацією 28 лютого 1997 року шлюбу з ОСОБА_6  змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 27 жовтня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 24 (а.с. 11).
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.  Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
З технічного паспорту на квартиру вбачається, що квартира АДРЕСА_2 розташована на 1 поверсі 5-поверхового будинку і складається із 3-х кімнат житловою площею 39,10 кв.м., в тому числі: 1-ша кімната – 7,9 кв.м., 2-га кімната – 12,60 кв.м., 3-тя кімната – 18,60 кв.м., кухня площею 8,0 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., вбиральня (спільна) – 1,4 кв.м., коридор – 8,3 кв.м., вмонтована шафа – 1,6 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 0,96 кв.м. та лоджією 1,45 кв.м. Загальна площа квартири 63,41 кв.м (а.с.15).
Волноваська міська територіальна громада відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
Позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31 січня 2025 року № 5612-5003598363 (а.с. 7) 
03 вересня 2025 року позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Харитонової Г.В. Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради з відповідною заявою за реєстраційним номером 68702654 з метою проведення державної реєстрації права власності на частину квартири АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
12 вересня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Харитоновою Г.В. Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради було прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80813460 у зв`язку з тим, що на запит державного реєстратора отримано відповідь про неможливість надати інформацію, що містить відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , так як робота Товариства з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації» на даний час не відновлена (тимчасово знаходиться під окупацією ЗС РФ). (а.с. 8). 
У зв`язку з викладеним та враховуючи той факт, що на теперішній час право власності позивача на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 не визнається, з метою захисту своїх прав на нерухоме майно з посиланням на статтю 392 ЦК України, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на належну їй частину квартири. 
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.  Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.
У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , однак на теперішній час його право власності на це нерухоме майно не визнається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та позивач не може здійснити у державного реєстратора прав на нерухоме майно державну реєстрацію його права власності на квартиру, що позбавляє позивача можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд.
З огляду на наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, оскільки позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання з ним права власності на нерухоме майно, захистити своє порушене право не може, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 392 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В: 

Позовну заяву ОСОБА_1 до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез