ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 травня 2026 року 	Справа № 280/2528/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
24 березня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №084050013029 від 23.09.2025;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до загального стажу період роботи з 02.06.2003 по 26.12.2005 та до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи з 10.09.1990 по 20.02.2003, з 02.06.2003 по 26.12.2005, з 29.03.2011 по 16.08.2012 та повторно розглянути заяву від 15.09.2025 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно зі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.
Ухвалою суду від 30.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки відповідача про відсутність у позивачки достатньої кількості пільгового стажу є безпідставними, оскільки відповідачем безпідставно не враховано до стажу роботи за Списком №2 період роботи з 10.09.1990 по 20.02.2003, з 02.06.2003 по 26.12.2005, з 29.03.2011 по 16.08.2012. Позивачка зазначає, що наданими документами підтверджується право на зарахування до пільгового стажу зазначених періодів. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивачка просила задовольнити позовні вимоги.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що за результатами розгляду заяви та доданих документів, до страхового стажу позивачки не було зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.07.1986, з 02.06.2003 по 26.12.2005, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу, а також не враховано Довідку №10/04 від 10.04.2024. Відповідач зазначає, що оскільки у позивача відсутній пільговий стаж по Списку №2, то позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне. 
Судом встановлено, що 15.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.09.2025 №084050013029 позивачці відмовлено у призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний пільговий стаж.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
В спірному рішенні про відмову в призначенні пенсії відповідач вказав на те, що страховий стаж позивачки складає 35 років 0 місяців 8 днів, а стаж роботи за Списком №2 – відсутній.
Також, відповідачем було зазначено про те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.07.1986, з 02.06.2003 по 26.12.2005, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
До пільгового стажу не зараховано довідку №10/04 від 10.04.2024, оскільки не вірне посилання на розділ постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10 та від 11.03.1994 №162, зазначена посада не відповідає посаді, зазначеній в розділі ХХХІІІ (загальні професії). Також не вірне посилання на постанову КМУ від 16.01.2003 №36. Пільгова довідка потребує доопрацювання.
Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Щодо не зарахування органом ПФУ до страхового стажу періоду з 02.06.2003 по 26.12.2005, у зв`язку із відсутністю даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу, суд зазначає, що в трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 міститься запис про роботу позивачки з 02.06.2003 по 26.12.2005 у ВАТ «Запорізький комбінат будматеріалів».
Вказані записи трудової книжки здійснені з дотриманням вимог законодавства України, а також не містять виправлень чи недоліків у їх оформленні, а тому у відповідача не було підстав для відмови у зарахуванні зазначеного періоду до страхового стажу.
Суд зазначає, що відсутність даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду до страхового стажу, за умови належного підтвердження такого періоду роботи іншими первинними документами, зокрема трудовою книжкою.
Також, суд зазначає, що відповідно до пункту 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
З матеріалів справи судом встановлено, що під час звернення позивачки до органів ПФУ з питання призначення пенсії, позивачкою серед іншого було надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.04.2024 №10/04, яка видана ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів».
Зазначена довідка підтверджує зайнятість позивачки у період з 10.09.1990 по 20.02.2003, з 02.06.2003 по 26.12.2005, з 29.03.2011 по 16.08.2012 на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2.
При цьому, судом встановлено, що ГУ ПФУ в Запорізькій області проводилася перевірка достовірності довідки ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів» від 10.04.2024 №10/04, що підтверджується Актом №0800-1102-1/2610. Зауважень стосовно достовірності відомостей зазначених у довідці органом ПФУ висловлено не було.
Також, суд зазначає, що не правильне посилання у довідці на нормативно-правові акти та їх частини не спростовують факту зайнятості позиваки на роботах по Списку №2. В свою чергу, орган ПФУ не був позбавлений права вимагати від ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів» дооформлення довідки у разі якщо вважав, що вона не відповідає встановленим вимогам, проте таким правом не скористався, а лише відмовив позивачці у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачка має право на зарахування до пільгового стажу по Списку №2 періодів роботи з 10.09.1990 по 20.02.2003, з 02.06.2003 по 26.12.2005, з 29.03.2011 по 16.08.2012.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії за віком від 23.09.2025 №084050013029.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 02.06.2003 по 26.12.2005 та до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди роботи з 10.09.1990 по 20.02.2003, з 02.06.2003 по 26.12.2005, з 29.03.2011 по 16.08.2012, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2025 про призначення пенсії за віком згідно зі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова