ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/365/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Смірнова О.Г., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу
за позовом Фастівської окружної прокуратури (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Суворова, буд. 3, ідентифікаційний код 0290999628)
в інтересах держави в особі
позивача - 1: Державної екологічної інспекції Столичного округу (03035, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 1, ідентифікаційний код 42163667)
позивача - 2: Томашівської сільської ради (08510, Київська обл., Фастівський р-н, с. Томашівка, вул. Перемоги, буд. 9, ідентифікаційний код 04359991)
до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601 м. Київ вул. Шота Руставелі, буд. 9А, ідентифікаційний код 44768034)
про стягнення 65 454,63 грн.

СУТЬ СПОРУ:
Заступник керівника Фастівської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу (далі - позивач 1) та Томашівської сільської ради (далі - позивач 2) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - відповідач) про стягнення 65 454,63 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що під час реалізації представницьких повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Фастівською окружною прокуратурою було виявлено порушення вимог законодавства у сфері охорони захисту та раціонального використання лісових ресурсів.
Так, працівниками лісової охорони філії «Білоцерківське лісове господарство» ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ» було виявлено факт незаконної порубки 13 дерев: з них 11 дерев породи дуб та 2 дерева породи сосна у кварталі 62 виділу 5, кварталі 57 виділах 5,12, кварталі 47 виділу 25 Снітинського лісництва (Дорогинського), що розташоване в адміністративних межах Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області. За результатами виявлення вищевказаної незаконної рубки працівниками лісової охорони філії «Білоцерківське лісове господарство» ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ» 18.03.2024 р. складено акт № 3 огляду місця вчинення лісопорушення.
Відповідно до розрахунку шкоди, заподіяної лісу, проведеного провідним інженером з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» Хоменком О.Ю. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», розмір збитків становить 65 454,63 грн.
Враховуючи, що земельна ділянка, на якій виявлено незаконну порубку дерев, знаходиться в адміністративних межах Фастівської територіальної громади, прокурор звернувся до суду з даним позовом з метою захисту інтересів держави, зокрема, в особі Томашівської сільської ради.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2026 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.
Ухвалою суду від 13.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, надати листування з позивачем по суті спору (з доказами направлення або вручення кореспонденції). 
Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Ухвала суду від 13.02.2026 була доставлена до електронного кабінету учасників справи 13.02.2026 о 18:14 та 18.20, що підтверджується наявним в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Таким чином, учасників справи було належним чином повідомлено про розгляд справи №911/365/26, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.
23.02.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти позову заперечує зазначивши, що:
- для застосування міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина правопорушника.
- позовні вимоги не містять доказів, які вказували на неправомірність поведінки відповідача та не вказують які саме дії відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, однак їх не вчинив. Доказів невчинення таких дій відповідачем до суду надано не було.
- для встановлення судом, чи мало місце правопорушення ДП «Ліси України», основним доказом є акт перевірки, в якому зафіксований факт правопорушення,який (акт), відповідно до статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", є документом, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема у сфері охорони навколишнього природного середовища.
- акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 3 від 18.03.2024 мав б бути додатком до акта перевірки планового чи позапланового заходу, який проведений не був. А тому зазначені акти огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства не можуть бути належними та достатніми доказами встановлення факту правопорушення, як наслідок вини та протиправної поведінки відповідача. Інших доказів на підтвердження правопорушення, за яке нараховано заявлену до стягнення з відповідача шкоду в розмірі 65 454,63 грн., суду не надано та матеріали справи не містять.
27.02.2026 до суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що:
- прокурором детально зазначено порушення вимог лісового законодавства, яке здійснив відповідач, як постійний лісокористувач, за результатами чого наявна шкода у розмірі ціни даного позову.
- установлення факту здійснення вирубки лісових насаджень на земельних ділянках, які передані у постійне користування лісогосподарських підприємств, у випадку не встановлення осіб, якими здійснено незаконну вирубку таких насаджень, свідчить про неналежне виконання відповідним суб`єктом господарювання взятих на себе зобов`язань щодо забезпечення охорони лісових насаджень від незаконної їх вирубки, що, відповідно, має наслідком стягнення заподіяних збитків з постійного лісокористувача.
- внаслідок бездіяльності працівників відповідача стало можливим і відбулось вирубка дерев невстановленими особами та заподіяна шкода.
- з приводу доводів представника відповідача, що акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 3 від 18.03.2024 не може бути належним та достатнім доказом встановлення факту правопорушення вказує, що вищевказаний акт складено відповідно до Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Державного комітету лісового господарства України 31.08.2010 № 262.
Підсумовуючи викладене просить позов задовольнити в повному обсязі.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 05.05.2026.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.
У березні 2024 року працівниками державної лісової охорони філії «Білоцерківське лісове господарство» ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ» було виявлено факт незаконної порубки 13 дерев: з них 11 дерев породи дуб та 2 дерева породи сосна у кварталі 62 виділу 5, кварталі 57 виділах 5,12, кварталі 47 виділу 25 Снітинського лісництва (Дорогинського), що розташоване в адміністративних межах Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області.
За результатами виявлення вищевказаної незаконної рубки працівниками лісової охорони філії «Білоцерківське лісове господарство» ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ» 18.03.2024 р. складено акт № 3 огляду місця вчинення лісопорушення.
Відповідно до розрахунку шкоди, заподіяної лісу, проведеного провідним інженером з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» Хоменком О.Ю. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», розмір заподіяних вказаною незаконною порубкою збитків становить 65 454,63 грн.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 № 1003 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» ухвалено рішення про створення державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ДП «Ліси України») шляхом приєднання всіх спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств (які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України) з подальшим перетворенням ДП «Ліси України» в акціонерне товариство 100 відсотків акцій якого належать державі.
Таким чином, ДП «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків 135 державних підприємств.
Відповідно до п. 4.8 Статуту державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 24.06.2025 № 206 (надалі – Статут), ДП «Ліси України» в порядку, встановленому законодавством, цим Статутом та внутрішніми документами має право утворювати на території України та за її межами філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.
Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 26.09.2025 № 267 «Про перетворення державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать державі, та утворення комісії з перетворення підприємства» розпочато процедуру реорганізації ДП «Ліси України» шляхом перетворення в акціонерне товариство «Ліси України».
Відповідно до п. 1 наказу ДП «Ліси України» «Про припинення філії «Білоцерківське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 1880 від 18.10.2024 (далі – Наказу), філію «Білоцерківське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» припинено шляхом її закриття.
Згідно з п. 3 Наказу передбачено необхідність забезпечення передачі активів та пасивів філії «Білоцерківське лісове господарство» до філії «Столичний лісовий офіс» згідно із затвердженим передавальним актом.
Відповідно до Положення про філію «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 764 від 04.04.2025 (далі – Положення), Філія «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» є відокремленим підрозділом юридичної особи – державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі – Підприємство).
Філія діє від імені Підприємства та в його інтересах, здійснює делеговані Підприємством функції.
Згідно з п. 3.1. розділу 3 «Юридичний статус філії» філія є відокремленим підрозділом Підприємства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Підприємства та в його інтересах, здійснює делеговані Підприємством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Підприємства.
У зв`язку з припиненням філії «Білоцерківське лісове господарство «ДП Ліси України» його правонаступником є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс».
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Сторони визнають, що ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» станом на час виявлення незаконної рубки дерев було постійним лісокористувачем земельної ділянки, на якій виявлена така рубка.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.
Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають та незалежно від права власності на них становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Згідно зі ст.ст. 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
Частиною 2 ст. 19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.
Статтею 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Згідно зі ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Таким чином, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.
Як слідує з матеріалів справи, земельна ділянка, на якій виявлено факт незаконної рубки дерев, перебуває у постійному користуванні ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ», зокрема, філії «Білоцерківське лісове господарство» ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ», що не заперечується сторонами.
Відповідно до п.п. 1 п. 3.1. Статуту ДП «Ліси України», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 24.06.2025 № 206 – Підприємство створене з метою – ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів.
Згідно з п. 3.2.2. Статуту ДП «Ліси України», одним з основних напрямком діяльності підприємства є, зокрема забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.
Згідно з п. 3.2.3. Статуту ДП «Ліси України», основними напрямками діяльності підприємства є – запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарств.
Відповідно до п. 2.2.2. Положення про філію «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом ДП «Ліси України» від 04.04.2025 № 764 – предметом діяльності Філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.
Згідно з п. 2.2.3. Положення – Предметом діяльності Філії є запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства.
Статтею 89 Лісового кодексу України встановлено, що охорону і захист лісів на території України здійснюють державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління; лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів. Державна лісова охорона має статус правоохоронного органу.
Відповідно до Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009 р., лісничий та майстер лісу відносяться до посадових осіб державної лісової охорони.
Відповідно до п. 2.5 Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Державного комітету лісового господарства України № 262 від 31.08.2010 р., у разі якщо виявлено факт порушення лісового законодавства, однак особу порушника встановити неможливо (порушник вчинив правопорушення і зник з місця події), посадовою особою органу лісового господарства складається акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства. Складений акт протягом трьох днів з моменту виявлення правопорушення направляється до органу внутрішніх справ за місцем вчинення правопорушення для встановлення особи порушника. Виявлені при цьому незаконно добуті лісові ресурси вилучаються, про що зазначається в акті.
Таким чином, акт, складений посадовими особами органу лісового господарства, до яких відноситься відповідач, є належним доказом на підтвердження факту вчинення порушення лісового законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.
Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» встановлено, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.
Слід зазначити, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.
Поряд з цим, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відшкодування шкоди, заподіяною порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.
Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.
Приписами чинного законодавства, зокрема, Лісовим кодексом та Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» унормовано, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних порубок та інших пошкоджень, покладається саме на постійних лісокористувачів.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності, оскільки обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді не вчинення достатніх дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі від 09.12.2019 р. № 906/133/18, від 09.08.2018 р. № 1909/976/17, постановах Верховного Суду від 20.08.2018 р. у справі № 920/1293/16, від 23.08.2018 р. у справі № 917/1261/17, від 19.09.2018 р. у справі № 925/382/17, від 27.03.2018 р. у справі № 909/1111/16 та від 20.02.2020 р. у справі № 920/1106/17.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 р. у справі № 9901/93/19 викладено правову позицію, відповідно до якої, виходячи з вимог ч. 2 ст. 19, ст. ст. 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 р. у справі № 909/976/17 та від 19.12.2018 р. у справі № 925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому неважливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2022 р. у справі № 922/2317/21).
Факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів підтверджується матеріалами справи.
Тобто відповідач неправомірно не здійснив належних заходів для збереження лісонасаджень на земельній ділянці, постійним користувачем якої він є. Вказане свідчить про наявність як вини відповідача, так і протиправної поведінки, а також причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, які спричинили збитки.
Поряд з цим, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Подані до матеріалів справи докази на підтвердження вищезазначених обставин є належними, допустимими та достатніми для встановлення факту вчинення правопорушення природоохоронного законодавства та завдання державі шкоди незаконною порубкою лісових насаджень.
Окрім того, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували доводи відповідача про неможливість виконання покладених на нього обов`язків з охорони лісу. Водночас, значний обсяг вирубки свідчить про те, що її здійснення потребувало певного часу та залучення техніки.
Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної лісу по філії «Білоцерківське лісове господарство» ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ» Снітинського лісництва (Дорогинського), квартал 62 виділ 5, квартал 57 виділ 5, 12, квартал 47 виділ 25, складеного провідним інженером з охорони та захисту лісу ОСОБА_1 , внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі заподіяно шкоду у розмірі 65 454,63 грн.
Розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу, здійснено відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев та чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 р., з урахуванням індексації 2024 року.
Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» починаючи з 1 січня 2009 року проводиться індексація затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами.
Дослідивши поданий розрахунок, суд вбачає його обґрунтованим та арифметично вірним, відтак, вимога прокуратури про стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок незаконної вирубки лісу, у розмірі 65 454,63 грн. є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Також суд вважає за необхідне відзначити, що згідно зі ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються до спецфондів Державного, обласних та місцевих (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. При цьому джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, у тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Незаконну рубку вчинено в адміністративних межах Фастівської територіальної громади Київської області, тому заподіяна шкода підлягає стягненню за місцем заподіяння шкоди на єдиний казначейський рахунок спеціального фонду, відкритий на Томашівську сільську раду, згідно з кодом бюджетної класифікації. У даному випадку - це «грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок господарської та іншої діяльності», код класифікації доходів 24062100.
Даний рахунок відкритий за балансовим рахунком, має назву: "кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевим бюджетом". Вся сума стягується на один рахунок міської ради, а потім відбувається автоматичний відсотковий розподіл між рівнями бюджету відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України.
Відтак, оскільки місце заподіяння екологічної шкоди порубки дерев знаходиться в адміністративних межах Фастівської громади, то відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» надходження грошових коштів на спеціальний рахунок Томашівської сільської ради буде правомірним та таким, що відповідає вимогам законодавства.
Витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. покладаються на відповідача у справі - Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України”, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
В И Р І Ш И В :
Позов Фастівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу та Томашівської сільської ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - задовольнити.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601 м. Київ вул. Шота Руставелі, буд. 9А, ідентифікаційний код 44768034) на користь держави в особі Томашівської сільської ради (08510, Київська обл., Фастівський р-н, с. Томашівка, вул. Перемоги, буд. 9, ідентифікаційний код 04359991) 65 454 (шістдесят п`ять тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн. 63 коп. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою лісу та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 40 коп. судового збору.
Повний текст рішення складено 05.05.2026 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.