Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року Справа№200/321/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 
до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 
відповідача 3: Пенсійного фонду України
про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Пенсійного фонду України про (з урахуванням уточненої позовної заяви) про:
- визнання бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправними, щодо не донарахування пенсійних виплат позивачу після досягнення ним 65 років;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок щомісячного розміру пенсійних виплат та виплатити всі пенсійні доплати, які не були нараховані та виплачені позивачу як особі, після досягнення 65 років;
- визнання протиправним та скасування рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області № 262440001238 від 07.01.2026 про відмову, з вимогою зазначити в заяві неіснуючий вид перерахунку пенсії, як «Припинення підприємницької діяльності», з яким у позивача будь які відносини відсутні.
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати інфляційні та 3% річних на не донараховану та не виплачену своєчасно суму пенсійних виплат після досягнення позивачем 65 років, за користування коштами, включно до останнього дня виплат;
- визнання протиправними дії/бездіяльність Пенсійного фонду України; 
- стягнення з Пенсійного фонду України моральної шкоди у розмірі 100000 грн. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧІВ 
В обґрунтування позову позивач зазначає, що в грудні 2025 року по радіо почув про доплати пенсіонерам після 65 років, після чого звернувся в Гребінківський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) та просив повідомити, підстави не виплати доплати до пенсії після 65 років.
Зазначає, що після 2018 року не веде підприємницьку діяльність.
29.12.2025 позивач через кабінет пенсіонера повідомив ГУ ПФУ в Полтавській області про припинення ФОП, просив донарахувати пенсійні виплати, в т.ч. виплати після 65 років, але розмір пенсії не змінився.
Рішенням ГУ ПФУ Чернігівської області № 262440001238 від 07.01.2026 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, у зв`язку із тим, що позивач зазначив неіснуючий вид перерахунку. 
Позивач вказав, що шаблон заяви для перерахунку пенсії не містить такого виду перерахунку пенсії, як «Припинення підприємницької діяльності».
Крім вказаного зазначає, що рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області є протиправним у зв`язку із тим, що позивач не перебуває на обліку у вказаному управлінні та до нього із заявою про перерахунок пенсії не звертався.
Вказує, що Пенсійний фонд України ігнорує його заяви/скарги, що вважається протиправною бездіяльністю, сайт ПФУ не працює, або умисно вибудована робота сайту так, щоб не працював на належному рівні, а позивач страждає від невиплати пенсії в повному розмірі, перебував в постійному нервовому напруженні та неможливості забезпечити свої основні потреби.
Просить стягнути з Пенсійного фонду України моральну шкоду у розмірі 100000 грн.
Також позивач просив суд встановити судовий контроль щодо виконання рішення суду.
Пенсійний фонд України, не погоджуючись з позовними вимогами, надав до суду відзив на позовну заяву, мотивований наступним.
Позивач 31.12.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії.
Заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області за принципом екстериторіальності та 07.01.2026 прийнято рішення № 262440001238 про відмову в перерахунку пенсії.
Пенсійним фондом України, як центральним органом виконавчої влади, не приймалося рішень з питань пенсійного забезпечення позивача, в розумінні припису ст. 19 КАС України, які можуть бути оскаржені до суду.
Рішення № 262440001238 від 07.01.2026 про відмову в перерахунку пенсії прийняте начальником відділу перерахунків пенсій №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. 
Відповідно до Порядку № 21-1 та Закону № 2073 позивач мав право оскаржити це рішення до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а у випадку незгоди з рішенням останнього, через Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Пенсійного фонду України. За наданими до позовної заяви документами, позивач не звертався до Пенсійного фонду України із заявами (скаргами) про перегляд рішення № 262440001238 від 07.01.2026 про відмову в перерахунку пенсії у порядку визначеному Законом № 2073 та Порядком № 21-1, тому Фондом не допущено будь яких дій або бездіяльності щодо розгляду таких заяв (скарг). 
Відтак, позовна вимога про визнання дій/бездіяльності Пенсійного фонду України протиправними є безпідставною.
До Пенсійного фонду України від позивача надійшли: скарга ВЕБ-28000-Ф С-26-025070 від 13.01.2026 (вх. № 7308/К-2800-26 від 14.01.2026), скарга від 04.01.2026 (вх. № 8721/К-2800-26 від 16.01.2026) щодо донарахування пенсійних виплат, у тому числі виплати після 65 років. 
Позивач отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, тому надання йому пенсійного забезпечення, вирішення питань та отриманих заяв щодо пенсійного забезпечення, відноситься до повноважень Головного управління. 
Відтак, листом Пенсійного фонду від 22.01.2026 № 6381-7308/К-03/8-2800/26 його звернення надіслані до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для розгляду по суті та надання відповіді. 
Одночасно лист Пенсійного фонду від 22.01.2026 № 6381-7308/К-03/8-2800/26 надісланий позивачу для відома.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись із позовними вимогами, надало відзив на позовну заяву, мотивований наступним.
Позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.11.2018. 
За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 31.12.2025 звернувся через вебпортал з заявою № 305 про перерахунок пенсії та долучив виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію припинення підприємницької діяльності 29.12.2025. 
За принципом екстериторіальності заява була опрацьована спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
У зв`язку з тим, що до заяви не будо долучено документ, що посвідчує особу, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 262440001238 від 07.01.2026 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії. 
06.02.2026 року та 08.02.2026 ОСОБА_1 повторно звернувся через вебпортал з заявами № 58 та № 60 про перерахунок пенсії та надав паспорт, ідентифікаційний номер, довідку ВПО та відомості про припинення реєстрації ФОП. 
Рішеннями № 262440001238 від 13.02.2026 та 16.02.2026 року ОСОБА_1 проведено перерахунок як не працюючому з дати припинення підприємницької діяльності з 29.12.2025. 
З 29.12.2025 пенсію ОСОБА_1 встановлено в розмірі 3911,34 грн, в тому числі: 1320,96 грн - основний розмір пенсії; 1040,04 грн - доплата до прожиткового мінімуму (до 2361 грн.); 839,00 грн - доплата 65 р. до 40% мінімальної заробітної плати (до 3200); 558,00 грн. - доплата 65 річним до 3758 грн (постанова КМУ № 209 від 25.02.2025); 26,42 грн - доплата за 2 роки понаднормового стажу; 126,92 грн - надбавка на індексації з 01.03.2022 року. 
Щодо вимог позивача про перерахунок пенсії як не працюючому за період коли він був зареєстрований як ФОП, але не здійснював діяльність, то зазначена вимога є безпідставною, оскільки відповідно п. 2.21. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: копія наказу (розпорядження) про звільнення з роботи, трудова книжка або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, індивідуальні відомості про застраховану особу, що додаються органом, що призначає пенсію, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. 
Оскільки реєстрація ФОП припинена 29.12.2025, право на перерахунок пенсії як не працюючому ОСОБА_1 набуває з дати припинення реєстрації ФОП, тобто з 29.12.2025 року. 
Отже, розмір отримуваної пенсії відповідає документам, наявним в пенсійній справі та чинній методиці пенсійних нарахувань.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відзиву на позовну заяву не надало, але були надані документи які стали підставою для прийняття спірного рішення.
Позивач надав додаткові пояснення, у яких позовні вимоги підтримав, та, зокрема зазначив, що з метою перевірки роботи сайту ПФУ під час надання послуг пенсіонерам через кабінет пенсіонера, 06.02.2026 та 08.02.2026 через кабінет пенсіонера позивач повторно надіслав до ГУ ПФУ в Полтавській області заяву з додатками «Заява на допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами», але система надсилає заяву з додатками знову не туди, куди саме позивач заяву надсилав, в т.ч. система відправила заяви для опрацювання та виконання, до неіснуючих юридичних осіб, які прийняли рішення про призначення. 
Самі рішення не відкриваються, тобто позивач не може їх скопіювати або роздрукувати для ознайомлення, але кабінет відображає наспупне: Управління ПФУ в Пирятинському районі Полтавської області ЄДРПОУ 22532692 призначено перерахунок пенсії 16.02.2026; Управління ПФУ Ленінського району в м. Полтаві ЄДРПОУ 22529712 призначено перерахунок пенсії 13.02.2026,в той час , як першу юридичну особу було припинено 15 грудня 2017 року а другу - 24 жовтня 2017 року.
На 20.02.2026 кабінет пенсіонера відображає наступну виплату на 04.03.2026 з сумою донарахування пенсії до 3911,34 грн.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 27 січня 2026 року продовжено термін для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року продовжено термін для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Відстрочено позивачу сплата судового збору до прийняття рішення у цій справі.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.
В період з 20.03.2026 по 30.03.2026 та з 01.05.2026 по 04.05.2026, 08.05.2026, головуюча по справі суддя перебувала у відпустці. 
ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 припинена з 29.12.2025.
29 грудня 2025 року позивач через веб портал ПФУ звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою ВЕБ-16001-Ф-С-25-352940, у якій зазначив, що припинив діяльність як ФОП з 29.12.2025 та просив донарахувати пенсійні виплати, в тому числі, виплати після досягнення 65-річного віку.
Як встановлено судом з матеріалів справи, 31.12.2025 позивач звернувся через ВЕБ-портал ПФУ із заявою № 305 про допризначення пенсії у зв`язку із наданими додатковими документами.
Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 07.01.2026 № 262440001238 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю документів на особу, а саме паспорта громадянина України, та у зв`язку із невідповідністю заяви виду перерахунку пенсії.
13.01.2026 позивач через вебпортал звернувся до ПФУ зі скаргою ВЕБ-28000-Ф-С-26-025070, у якій зазначив, щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просив перевірити та звільнити шахраїв за шахрайство, донарахувати пенсійні виплати, в т.ч. виплати після 65 років. 
Також ГУ ПФУ в Полтавській області до суду надана скарга позивача від 04.01.2026, у якій останній просив нарахувати доплату до пенсії після 65 років.
Листом від 22.01.2026 № 6381-7308/К-03/8-2800/2 Пенсійним фондом України надана відповідь на звернення від 14.01.2026 № 7308/К-2800-26 та від 16.01.2026№8721/К-2800-26, у якій повідомлено, що відповідь на звернення буде надана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.
06.02.2026 р. та 08.02.2026 р. позивач звернувся з заявами про призначення/перерахунок пенсії.
Рішенням від 16.02.2026 № 262440001238 позивачу проведений перерахунок пенсії з 29.12.2025, встановлені доплати як непрацюючому пенсіонеру, який досяг 65-річного віку.
Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), позивач з 01.01.2019 дохід як фізична особа-підприємць не отримував, страхві внесник не сплачувались з листопада 2018 року.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСОВУВАВ СУД, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ВИСНОВКИ СУДУ.
Предметом спору у цій справі є право позивача на доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який досяг 65-річного віку. 
Суд не надає оцінки доводам позивача, які не стосуються предмету спору, оскільки завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Питання обчислення розміру пенсій за віком визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Як встановлено судом з матеріалів справи, 31.12.2025 позивач звернувся через ВЕБ-портал ПФУ із заявою № 305 про допризначення пенсії у зв`язку із наданими додатковими документами.
Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 07.01.2026 № 262440001238 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю документів на особу, а саме паспорта громадянина України, та у зв`язку із невідповідністю заяви виду перерахунку пенсії.
Щодо доводів позивача про незвернення до ГУ ПФУ в Чернігівській області із відповідною заявою.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4); заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном (додаток 9) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. 
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. 
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до п. 4.7 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, заява позивача про призначення пенсії від 31.12.2025 № 304 після її реєстрації в автоматичному режимі була передана на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Заява розглянута у встановлені Порядком 22-1 строки.
Отже, в цій частині відповідачами не допущено порушення прав позивача, оскільки порядок приймання та передачі на розгляд заяви позивача від 31.12.2025 № 304 був дотриманий.
Щодо підстав відмови у перерахунку пенсії, визначених у спірному рішенні.
Як встановлено судом, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 07.01.2026 № 262440001238 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю документів на особу, а саме паспорта громадянина України, та у зв`язку із невідповідністю заяви виду перерахунку пенсії.
Суд зазначає, що надана ГУ ПФУ в Чернігівській області заява позивача від 31.12.2025 містить відомості про реквізити його паспорта, контактну адресу та номер телефону.
Як встановлено судом зі спірного рішення, пенсійний орган чітко встановив мету та суть питання, з яким позивач звернувся до управління.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Таким чином, пенсійні органи мають широке коло повноважень задля збирання усіх документів, які містять відомості для призначення особі, що звернулась із відповідною заявою, пенсії.
Отже, розглядаючи заяву позивача від 31.12.2025 № 305 відповідач 2 вдався до надмірного формалізму, та, не використавши усі надані йому повноваження, передчасно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, чим порушив права позивача.
Наведене, на переконання суду, є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправним та скасування спірного рішення.
Разом з тим, як встановлено судом з матеріалів справи позивач 08.02.2026 звертався через вебпортал із заявою № 60 про перерахунок пенсії та надав паспорт, ідентифікаційний номер, довідку ВПО та відомості про припинення реєстрації ФОП. 
Рішенням № 262440001238 від 16.02.2026 року позивачу проведено перерахунок як непрацюючому з дати припинення підприємницької діяльності з 29.12.2025.
Таким чином, станом на дату відкриття провадження у цій справі територіальним органом пенсійного фонду повторно розглянуто питання про перерахунок пенсії позивача та проведено перерахунок пенсії позивача з моменту припинення реєстрації ФОП - 29.12.2025 р. В зв`язку з чим суд зазначає, що порушені права позивача були відновлені. 
Щодо дати, з якої позивач набув право на перерахунок пенсії як непрацюючий пенсіонер, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону № 1058 з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1-7, 11-13 частини першої статті 11 цього Закону;
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Таким чином, Закон 1058 не ставить набуття фізичною особою - підприємцем статусу «застрахована особа» в залежність від отримання чи неотримання доходів з підприємницької діяльності.
Як установлено приписами частини третьої статті 3 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької й інших видів діяльності, не заборонених законом. Державна реєстрація фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до ЄДРПОУ. 
Згідно із статтею першою Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» (далі - Закон №755-ІV) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. 
Частиною дев`ятою статті 4 Закону №755-ІV визначено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця із дати внесення до ЄДРПОУ запису про реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. 
З огляду на вказане, ФОП вважається працюючою до дати внесення до державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.
Приписами статті 42 Закону № 1058 визначено, що з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Дана норма закону є чіткою та не потребує подвійного тлумачення. 
Позивач, до 28.12.2025 був зареєстрованою фізичною особою-підприємцем тому, підстав для здійснення перерахунку пенсії в управління Пенсійного фонду України з урахуванням ч. 2 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент звернення позивача не було.
Поняття «працюючий пенсіонер» є загальним для всього пенсійного законодавства та в розрізі нарахування пенсійних виплат не має будь-якого іншого тлумачення, аніж визначене у ст. 1 Закону № 1058.
Отже, в даному випадку позивач користується усіма доплатами, підвищеннями та надбавками, передбаченими чинним пенсійним законодавством для непрацюючих осіб, які досягли 65-річного віку, з моменту припинення ФОП, тобто, з 29.12.2025, до цієї дати позивач вважався працюючим пенсіонером.
Щодо вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Пенсійного фонду України, суд зазначає наступе. 
Як вбачається з позовної заяви та заяв по суті спору позивач зазначив наступне. Позивачем 31.12.2025 надіслано заяву до ГУ ПФУ В Полтавській області «Заява на допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами», в той час система відображає що він надіслав заяву до Управління ПФУ в Карлівському районі Полтавської області, але рішення про відмову № 262440001238 від 07.01.2026 прийняте ГУПФУ Чернігівської області, яке не має його пенсійної справи, як не має і жодного документу до яких можна було би долучити додатковий документ. 
08.02.2026 через кабінет пенсіонера позивач надіслав до ГУ ПФУ В Полтавській області заяву з додатками, через бланк (шаблон заяви) який називається «Заява на допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами», надав новий додатковий документ тобто, якого ще не має в пенсійній справі позивача.
Але заява надсилається системою до Гребінківського об`єднаного управління ПФУ, при цьому, які саме додатки були долучені позивачем до заяви, заява не відображає.
Тобто, система надсилає заяву з додатками не туди, куди саме позивач заяву надсилав, а рішення про відмову приймаються без його пенсійної справи ким попало (як зазначено у позовної заяви), не маючи пенсійної справи, як і немає в них жодного мого документу для прийняття такого рішення. 
Термінів для усунення недоліків ні відмовники (як зазначено у позовної заяви) ні ПФУ не надають, як не зазначають які є недоліки в заяві та як їх усунути теж не зазначають. 
На скарги до ПФУ, ПФУ бездіє, шляхом направлення скарги до того, на кого позивач скаржився, що є тривалими протиправними діями, (пенсіонера), які порушують права громадянина ПФУ ігнорує заяви/скарги, що вважається протиправною бездіяльністю, сайт ПФУ не працює, або умисно вибудована робота сайту так, щоб не працював на належному рівні, а позивач страждає від невиплати пенсії в повному розмірі, перебував в постійному нервовому напруженні та неможливості забезпечити свої основні потреби.
Як вже було встановлено судом в ході розгляду цієї справи, заява позивача від 31.12.2025 № 305 за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що у повній мірі відповідає положенням Порядку № 22-1.
Як встановлено судом з матеріалів справи, заява позивача від 08.02.2026 № 60 розглянута пенсійним органом по суті вимог, на її підставі здійснено перерахунок пенсії позивача з 29.12.2025.
Суд зазначає, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Полтавській області, але даним територіальним органом не вирішувались питання призначення та виплати позивачу доплати до пенсії після досягнення 65 років. 
Як встановлено судом з наданих Пенсійним фондом України доказів, позивач 13.01.2026 (о 17 год 11 хв) звертався до Пенсійного фонду України із скаргою ВЕБ-28000-Ф-С-26-025070 (зареєстрована 14.01.2026 вх. № 7308/К-2800-26), у якій вказав наступне: 
«Я подав заяву до ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області, де довів, що 29.12.2025 я припинив ФОП. Просив донарахувати пенсійні виплати, в т.ч. виплати після 65 років Відповідь просив надіслати на електронну адресу pavel-58@ukr.net Рішенням ГУПФУ Чернігівської області № 262440001238 від 07.01.2026р протиправно відмовлено , з посиланням на неіснуючий вид перерахунку, я начеб то не зазначив неіснуючий вид перерахунку, тому відмовлено, бо Шаблон заяви для перерахунку пенсії не містить такого виду перерахунку пенсії, як «Припинення підприємницької діяльності», яка взята протиправно для відмови ГУПФУ Чернігівської області до якого я не звертався. Прошу: 1. Перевірити та звільнити шахраїв за шахрайство. 2. Донарахувати пенсійні виплати, в т.ч. виплати після 65 років. Відповідь надіслати на електронну адресу pavel-58@ukr.net»
Також 16.01.2026 позивач звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою від 04.01.2026, реєстраційний номер №8721/К-2800-26, у якій зазначив наступне: 
«29.12.2025 повідомив ГУ ПФУ В Полтавській області про припинення ФОП. В кабінеті пенсіонера пенсія не змінилася. Верховний Суд підтверджує, що сама лише реєстрація як ФОП не є автоматичним доказом того, що пенсіонер працює та отримує доходи. Доводиться доводити факт ведення підприємницької діяльності та отримання доходу, а не просто наявність реєстрації. Припинення надбавки залежить від сплати ЄСВ: Право на надбавку до пенсії після 65 років залежить від того, чи сплачує пенсіонер ЄСВ як робітник або як ФОП. Якщо ЄСВ сплачується, то пенсіонер вважається працюючим, і це впливає на виплату надбавки. Прошу нарахувати доплату пенсії після 65 років.».
Отже, обидві скарги стосуються питання про перерахунок пенсії позивача.
Так, листом від 22.01.2026 № 6381-7308/К-03/8-2800/26 Пенсійний фонд України переадресував вказані звернення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон «Про звернення громадян» Закон № 393/96-ВР).
Згідно із статтею 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За приписами статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. 
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. 
Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. 
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Отже, звернення позивача до Пенсійного фонду України за своєю природою є заявою, а не скаргою.
Відповідно до ст. 7 Закону № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Відповідно до статті 15 Закону № 393/96-ВР відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України (далі - положення № 280).
Відповідно до пунктів 1, 2 Положення № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. 
Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 280 визначено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо, зокрема: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів; цільовим використанням коштів, призначених для виплати житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; використанням страхових коштів, правильністю використання страхувальниками із застосуванням ризик-орієнтованих підходів, а також веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання; достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.
Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення № 280).
Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення № 28-2).
Відповідно до пункту 1 Положення №28-2 Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).
Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.
Згідно абзацу шостого підпункту 3 пункту 4 Положення №28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: організовує роботу управлінь Фонду щодо: призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.
З урахуванням встановлених вище обставин, суд зазначає, що до повноважень Пенсійного фонду України належить: організація, координація та контроль роботи територіальних органів щодо здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій; розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів.
В той же час, повноваження щодо призначення (перерахунку) та виплати пенсії покладені саме на територіальні органи Пенсійного фонду України.
Таким чином, Пенсійний фонд України, отримавши зазначені вище звернення позивача та встановивши, що вирішення порушених у них питань належить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у встановлений строк направив їх за належністю, про що повідомив позивача.
Таким чином, судом не встановлено ані протиправної бездіяльності, ані протиправних дій Пенсійного фонду України вчинених в межах предмету спору у цій справі.
Також суд не вбачає необхідності виходити за межі позовних вимог та досліджувати дії чи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо розгляду звернень позивача з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Станом на дату відкриття провадження у справі граничний строк надання ГУ ПФУ в Полтавській області відповіді на вказані вище звернення не був вичерпаний.
Крім того, вже 16.02.2026 позивачу здійснений перерахунок пенсії саме у зв`язку із закриттям ФОП.
Враховуючи наведене, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частини першої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункт 4 частини другої статті 23 ЦК України).
Частиною третьою названої статті обумовлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пункті 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
За змістом пунктів 5, 9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди необхідно з`ясувати: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,в якій грошовій сумічи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду таз чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З викладеного випливає, що сам факт визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.
Разом з тим, в даному випадку, позивач аргументує спричинення моральної шкоди саме тривалою недоплатою пенсії.
Втім, в ході судового розгляду судом встановлено, що виплати позивачу як непрацюючому пенсіонеру, який досяг 65-річного віку, встановлено у строки, визначені чинним законодавством.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди на користь позивача.
Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування Рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області № 262440001238 від 07.01.2026.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Разом з тим, права позивача станом на дату звернення до суду були відновлені у повному обсязі, у зв`язку із чим належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області № 262440001238 від 07.01.2026.
Вказаний спосіб захисту є належним та достатнім для захисту прав позивача.
Таким чином, суд не покладає на відповідачів зобов`язань щодо вчинення будь-яких дій відносно предмету спору у зв`язку із повним відновленням прав позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області № 262440001238 від 07.01.2026 не потребує судового контролю, оскільки таке рішення автоматично втратить юридичну силу із набранням рішенням суду у цій справі законної сили.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Ухвалою суду від 13 травня 2026 року позивач звільнений від сплати судового збору у цій справі, у зв`язку із чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд - 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, відповідача 3: Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області № 262440001238 від 07.01.2026.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Повний текст рішення складено та підписано 13 травня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя В.В. Олішевська