МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/2132/26 
Провадження № 2/210/1494/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
09 червня 2026 року        м. Кривий Ріг

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:
20 березня 2026 року адвокат Мневець Олександр Миколайович звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору недійсним та просив суд визнати недійсним договір №2082/К купівлі-продажу прав вимоги від 07.11.2019, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», як продавцем, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», як покупцем, за результати відкритих торгів (акціону), оформлених протоколом №UA-EA-2019-09-12-000002-b від 15.10.2019 року за договором споживчого кредиту №11143677003 від 19.04.2007 та а договорами забезпечення до нього стосовно боржника ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» договір купівлі-продажу №2082/К від 07.11.2019 права вимоги за кредитним договором (Договором про надання споживчого кредиту №11143677000 від 19.04.2007) за своєю природою є договором факторингу. Сама по собі назва договору не змінює його правової природи, оскільки відступлення права вимоги є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу. Вимогами ч.3 ст. 1079 ЦК України унормовано, що фактором може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, натомість відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» не наділений правом надавати фінансові послуги, оскільки відповідно до відомостей ЄДРПОУ не є фінансово установою, основний вид діяльності – діяльність в області права. 
Крім того представник зазначив, що незалежно від перебування чи не перебування банку у процедурі ліквідації правова природа кредитного договору як фінансової послуги не змінюється і вказаний договір не перестає бути фінансовою послугою. Розмежування договору відступлення права вимоги та договору факторингу лише за критерієм перебування сторони у процедурі його ліквідації як фінансової установи є неможливим, бо не впливає на правову природу вимог, що передаються. Первісний кредитор у кредитних правовідносинах може відступити право вимог за цим договором та договором забезпечення лише фінансовій установі, яка має право на здійснення операції з надання фінансових послуг та включена до Державного реєстру фінансових установ, тому відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної и юридичної особи, яка не має статусу фінансової установи, суперечить положенням ч.3 ст. 512, 1054 ЦК України.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2026 року, вказана справа надійшла до провадження суддя Сільченко В.Є.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року було задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Сільченко В.Є. по вказаній цивільні справі.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2026 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю.
Ухвалою суду від 08 квітня 2026 року, після усунення позивачем недоліків, позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
04 травня 2026 року на адресу надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» зазначив, що укладення вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги не вимагає спеціального суб`єктного складу (покупець фінансова установа), а також ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не зобов`язано мати ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій для укладення такого договору. Посилаючи на висновку Верховного Суду зазначив, що згідно з загальнодоступною інформацією, зокрема на сайті Національного банку України національний банк України 02 жовтня 2015 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив рішення №664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта банк". АТ "Дельта Банк" було віднесено до категорії проблемних в жовтні 2014 року, а 3 березня було прийняте рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних (постанова від 02.03.2015 № 150). Отже, за своєю правовою природою договір купівлі продажу прав вимог, укладений між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, тому не може бути віднесений до договорів факторингу та не потребує спеціального суб`єктного складу, а саме - кредитор-банк або інша фінансова установа.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимогист. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
9.04.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11143677000, за умовами якого, відповідач отримав кредит в сумі 22 200 доларів США, який зобов`язувався повернути у повному обсязі в строк до 18.04.2017 або достроково зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитом.
З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Договором, іпотекодавець ОСОБА_1 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, місце знаходження застави: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 66,0 кв.м.; житлова площа: 45,3 кв.м., що підтверджується Договором іпотеки № 1114367700З від 19.04.2007 року.
Між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» 08.12.2011 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.
Через неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилась заборгованість, що, згідно курсу НБУ на день подачі позову, становить 420334,24 грн., яка складається з: 18 867,42 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 219958,84 грн. - заборгованість за кредитом; 17187,61 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 200375,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Рішенням Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2016 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність було задоволено. В рахунок виконання основного зобов`язання за кредитним договором №11143677000 від 19 квітня 2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , по оплаті заборгованості, яка, станом на 28 серпня 2014 року, складає 420334,24 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,0 кв.м, вартістю 161 600,00 грн. (на підставі договору Іпотеки №11143677000З від 19 квітня 2007 року), шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,0 кв.м, житловою площею 45,3 кв.м. Припинено право власності іпотекодавця ОСОБА_1 на житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,0 кв.м, житловою площею 45,3 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаним приміщенням. Витребувано у ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» правоустановлюючи документи на предмет іпотеки на житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зупинено виконання рішення суду на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» сплачений судовий збір в сумі 3654,00 грн. (а.с. 169-175).
07.11.2019 ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), уклали Договір купівлі-продажу прав вимоги №2082/К. За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «Дельта банк» відступило ТОВ «Укрдебт Плюс» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них (а.с.7-9).
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року заяву представника ТОВ «Укрдебт Плюс» Андрюхіної А. про заміну сторони у справі № 210/4907/14-ц було задоволено та замінено сторону виконавчого провадження у цивільній справі №210/4907/14-ц з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс», у зв`язку з переходом до ТОВ «Укрдебт Плюс» прав кредитора відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги №2082/К від 07 листопада 2019 року. (а.с. 21-23)
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року було скасовано та у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про заміну сторони у справі № 210/4907/14-ц по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі та набуття у власність відмовлено. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у тій же формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Згідно зі встановленої статтею 204 ЦК України презумпції правомірності правочину правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи позовної заяви з посиланням на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс», фактично, були укладені договори факторингу, а відповідно ці правочини регулюються відповідними спеціальними нормами, є безпідставними.
Однак, договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 07 листопада 2019 року не є договором факторингу, так як договір не містить ознак факторингу.
За положеннями статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свої право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги; при цьому таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки.
Договір факторингу передбачає обов`язковість платності за відступлення права грошової вимоги та має мету отримання додаткового доходу.
За договором купівлі-продажу прав вимоги відбувається передача права вимоги до боржника від одного кредитора до іншого кредитора без набуття додаткового доходу жодним із кредиторів; уступка права вимоги здійснюється у повному обсязі від отриманої суми боргу без будь-яких дисконтів та премій за стягнення з боржника грошових зобов`язань.
Статтями 512, 656, 1077 ЦК України розмежовуються правочини, предметом яких є відступлення вимоги, а саме договори факторингу та правочини з відступлення права вимоги.
За відсутності плати первісного кредитора за надані йому послуги між сторонами виникають правовідносини з договору купівлі-продажу права вимоги, до яких застосовуються положення відступлення права вимоги, а не факторингу. За договором факторингу відбувається уступка лише грошового зобов`язання, за договором купівлі-продажу діюче законодавство дозволяє передати не лише грошове зобов`язання, а й інші права, зокрема, права вимоги за договорами забезпечення (іпотеки, застави, поруки, тощо), які не є грошовими.
ПАТ «Дельта Банк» перебував у процедурі ліквідації, яка здійснювалася відповідно до положень спеціального закону, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Пунктом 8 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень цього Закону визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
У правовідносинах за участю банків, в яких введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, рівно як і у правовідносинах щодо здійснення своїх повноважень Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, вказаний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів у цих правовідносинах.
Договір № 2082/к про відступлення прав вимоги від 07 листопада 2019 року укладений за результатами проведення відкритих електронних торгів (аукціону), який проводився в порядку та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Згідно з пункту 5.11 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням від 02 липня 2012 року № 2 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання неплатоспроможного банку за результатами проведення відкритого конкурсу (аукціону) мають право набувати не тільки банки та небанківські фінансові установи, а й фізичні та юридичні особи, які не віднесені до банків та небанківських фінансових установ.
Отже, вказане спеціальне законодавство не містить обмежень стосовно продажу активів банку у вигляді прав вимог до боржників фінансовим установам чи іншим банкам.
ТОВ «Укрдебт Плюс» уклав договір щодо купівлі-продажу права вимоги придбаного активу (права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення) як переможець аукціону. ПАТ «Дельта Банк» як первісний кредитор відступив грошову вимогу до ОСОБА_1 у відповідному розмірі. ТОВ «Укрдебт Плюс» не набув право здійснення фінансових операцій стосовно боржника ОСОБА_1 За умовами договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги у ТОВ «Укрдебт Плюс» виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення Договору № 2082/к про відступлення прав вимоги від 07 листопада 2019 року, без можливості нарахування додаткових процентів, неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор.
Набуття ТОВ «Укрдебт Плюс» прав вимоги, не є валютною операцією, що потребує наявності генеральної або індивідуальної ліцензії, товариство не здійснює прийом платежів в іноземній валюті, не відкриває та не веде поточні рахунки клієнтів в іноземній валюті, не залучає кошти на депозити, тощо, тому не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України.
Отже, посилання представника позивача на те, що договір № 2082/к купівлі-продажу прав вимоги від 07 листопада 2019 року є договором факторингу, безпідставні, а спірний договір не суперечить вимогам законодавства, як і доводи щодо відсутності у ТОВ «Укрдебт Плюс» на час укладення договору спеціальної ліцензії на здійснення факторингових операцій.
Суд зазначає, що зміна кредитора в зобов`язанні ніяк не змінила розмір такого зобов`язання боржника та не виконане боржником судове рішення про стягнення кредитної заборгованості не припиняє кредитне зобов`язання, оскільки згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Підставою для відмови у задоволенні заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про заміну сторони у справі № 210/4907/14-ц по цивільній справі колегією суддів апеляційної інстанції зазначено: 
«У справі, яка переглядається, визначальним є те, що рішення Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року у справі №210/4907/14-ц не підлягає примусовому виконанню, оскільки цим рішенням передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. 
Таке рішення суду може бути виконане шляхом проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем, суб`єктами, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.
Оскільки, ТОВ «Укрдебт Плюс» стверджує, що набуло прав кредитора та іпотекодержателя після закінчення розгляду справи по суті та ухвалення судом рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, то підстави для заміни як сторони у справі, так і сторони виконавчого провадження відсутні.
У цьому випадку особа, на користь якої ухвалено рішення Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року у справі №210/4907/14-ц або її правонаступник не позбавлені можливості вжити заходів для виконання рішення суду, яке набрало законної сили.»
Тобто, підставою для відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про заміну сторони у справі № 210/4907/14-ц не слугував договір купівлі-продажу прав вимоги від 07 листопада 2019 року, тому посилання представника позивача на вказану постанову Дніпровського апеляційного суду як релевантну до обставин вказаної справи не відповідає обставинам.
Суд зазначає, що відступлення права вимоги відбулося за діючими невиконаними зобов`язаннями з дотриманням вимог статей 512, 513, 514 ЦК України з переходом до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (іншого договором або законом не встановлено), у зв`язку з чим, у задоволені позову слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 656, 1077 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя: Н. Ю. Вікторович