Справа № 308/1385/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021 ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 
21.12.2019 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №100289 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Вказує, що підписуючи договір відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.
Згідно з умовами кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6500 грн; дата надання кредиту: 21.12.2019; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH; відсоткова ставка: 2% на добу.
Зауважує, що відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 24.11.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 28600 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6500 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 22100 грн.
Згідно з кредитним договором кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Зазначає, що на підтвердження видачі товариством кредитних коштів позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 21.12.2019 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 6500 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що, своєю чергою, є доказом видачі кредитних коштів.
На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором №100289 від 21.12.2019 в розмірі 28600 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
27.02.2026 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, згідно з якою просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині позову просить у разі розгляду справи в загальному позовному провадженні здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача, а в разі неявки відповідача – ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Позивачем надано докази про надсилання відповідачу позовної заяви разом з додатками до неї.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі та судова повістка надіслані відповідачу на адресу її місця реєстрації, повернулися до суду без вручення адресату з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор R067119318278); судову повістку про виклик до суду повторно скеровано на наступне судове засідання рекомендованим поштовим відправленням, однак таке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор R067106196114); судову повістку про виклик до суду повторно скеровано на наступне судове засідання рекомендованим поштовим відправленням, однак таке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор R067153418079); судову повістку про виклик до суду повторно скеровано на наступне судове засідання рекомендованим поштовим відправленням, однак таке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання» (штрихкодовий ідентифікатор R067168776001).
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б).
Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення – «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21.12.2019 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №100289.
Відповідно до істотних умов договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6500 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 договору).
Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 19.01.2019. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (пункт 1.2 договору).
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки – фіксована (пункт 1.3 договору).
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (пункт 1.4 договору).
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.1 договору).
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL1571, що також підтверджується довідкою ТОВ «Займер».
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 17.12.2025 за вих. №425/12 21.12.2019 через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція №27692-14430-25977 в сумі 6500 на платіжну картку НОМЕР_1 , емітент якої PRIVAT BANK, опис транзакції – видача кредиту №100289.
28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.
Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №100289 від 21.12.2019, яка перейшла до позивача за договором факторингу, становить 28600 грн, з яких: залишок по тілу кредиту – 6500 грн; залишок по відсотках – 22100 грн.
Таким чином, позивач набув права вимоги заборгованості за кредитним договором №100289 від 21.12.2019, укладеним між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 в загальній сумі 28600 грн.
Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором №100289 від 21.12.2019, наданою позивачем, заборгованість ОСОБА_1 станом на 24.11.2025 складає 28600 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 6500 грн; прострочена заборгованість за процентами – 22100 грн. Станом на 24.11.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» не здійснювало.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Як визначено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як встановлено судом, 21.12.2019 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №100289, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 6500 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується наявними у справі доказами.
Як вбачається з договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021, укладеного між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло прав грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №100289 від 21.12.2019. Загальна сума заборгованості відповідача, яка перейшла до позивача за договором факторингу, становить 28600 грн, з яких: залишок по тілу кредиту – 6500 грн.; залишок по відсотках – 22100 грн.
У суду відсутні докази щодо оспорювання відповідачем правомірності кредитного договору та договору факторингу, визнання їх недійсними в судовому порядку. За таких обставин, виходячи з презумпції правомірності договору, встановленої в ст. 204 ЦК України, кредитний договір та договір факторингу, а також права вимоги за ними є дійсними та правомірними.
Відповідно до висновків Верховного Суду України, що викладені у постанові №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц та від 06 лютого 2019 року у справі №667/11010/14-ц.
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №100289 від 21.12.2019 у сумі 28600 грн є обґрунтованими.
Відповідач не надала суду доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачем у позові щодо укладення кредитного договору. Відповідачем також не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками, не надано доказів погашення заборгованості або власного розрахунку боргу, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та задоволення позову у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що при поданні даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 3 10475 від 08.01.2026.
Водночас позивач просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у сумі 10500 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та адвокатом Пархомчуком С.В.; копію додаткової угоди №2 від 29.12.2025 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023; акт отримання правової допомоги від 05.02.2026; рахунок №05.02.2026-32 від 05.02.2026 на суму 10500 грн; платіжну інструкція № 3 10736 від 05.02.2026 щодо оплати наданих адвокатом послуг у сумі 10500 грн; довіреність від 29.12.2025 на представництво інтересів позивач в суді.
Вартість наданих адвокатом послуг з правової допомоги становить 10500 грн.
При цьому відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, суд враховує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі №275/150/22.
Оскільки відповідачем не подано заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, не надано належних обґрунтувань та доказів щодо неспівмірності таких витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі.
Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн.
Керуючись ст. 509, 526, 599, 610-612, 625, 627, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором №100289 від 21.12.2019 у розмірі 28600 (двадцять вісім тисяч шістсот) гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 6500 грн; прострочена заборгованість за відсотками – 22100 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу», код ЄДРПОУ 42228158, місцезнаходження: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення – 02 липня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області     О.М. Світлик