Справа № 208/2690/26
Провадження № 2/211/3822/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Сарат Н.О.
за участю секретаря судового засідання - Зоріної С.М.
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ:
12.02.2026 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності, а саме: Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок літ.А-1 загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., та господарські будівлі та споруди: літня кухня літ. «Б», літня кухня літ. «В», тамбур літ. «в», погреб літ. «пд», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ «Е», сарай літ. «Ж», вбиральня літ.«З», колодязь літ. «к», огорожа «1», «2», «3» що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 грудня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори Єніною Л.М., зареєстрованого в реєстровій книзі КП БТІ Ясинуватської міської ради за № 372 05.09.1996року, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власницею житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . 
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №181649 від 01 грудня 2009 року гр. ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 1425585400:01:000:0505, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .
У 2024 році с. Первомайське, що розташоване на території Очеретинської селищної громади Покровського району, Донецької області, було перейменоване на с. Авдіївське.
У зв`язку з бойовими діями на території Донецької області в тому числі і на території села Авдіївське, позивач була вимушена переїхати в більш безпечний регіон України, у зв`язку з чим стала проживати у АДРЕСА_2 , і є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.08.2022 №1614-5001969619.
У 2022 році невідомі військові рф здійснили обстріл житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок чого було пошкоджено особисті речі позивача та майно, а також завдано матеріальних збитків, через що позивачем було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення «22» липня 2025 року до чергової частини ВП №4 (Котельва) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань «23» липня 2025 року і присвоєно номер кримінального провадження 12025170490000273. З метою проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок згідно чинного законодавства 23 червня 2025 року позивачка звернулась із заявою за реєстраційним номером 67576650 до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Котелевської селищної ради Кисличенка О.В.
Державним реєстратором в проведенні реєстраційних дій було відмовлено у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація про зареєстровані права відсутня, оскільки відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права на житловий будинок відсутні, а отримати інформацію з БТІ Ясинуватської міської ради неможливо, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 25 червня 2025 року №79605852. 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, селище Авдіївське, що відноситься до Очеретинської селищної територіальної громади Донецької області, включено до території активних бойових дій та тимчасово окупованих рф територій. 
Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності за позивачем на вказаний житловий будинок в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом з наступних правових підстав.
Ухвалою суду від 26.03.2026 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить ухвалити рішення на розсуд суду за наявними у справі матеріалами, заперечень не має.
Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 грудня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори Єніною Л.М., зареєстрованого в реєстровій книзі КП БТІ Ясинуватської міської ради за № 372 05.09.1996року, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власницею житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . 
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №181649 від 01 грудня 2009 року гр. ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 1425585400:01:000:0505, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .
У 2024 році с. Первомайське, що розташоване на території Очеретинської селищної громади Покровського району, Донецької області, було перейменоване на с. Авдіївське.
У зв`язку з бойовими діями на території Донецької області в тому числі і на території села Авдіївське, позивач була вимушена переїхати в більш безпечний регіон України, у зв`язку з чим стала проживати у АДРЕСА_2 , і є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.08.2022 №1614-5001969619.
У 2022 році невідомі військові рф здійснили обстріл житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок чого було пошкоджено особисті речі позивача та майно, а також завдано матеріальних збитків, через що позивачем було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення «22» липня 2025 року до чергової частини ВП №4 (Котельва) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань «23» липня 2025 року і присвоєно номер кримінального провадження 12025170490000273. З метою проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок згідно чинного законодавства 23 червня 2025 року позивачка звернулась із заявою за реєстраційним номером 67576650 до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Котелевської селищної ради Кисличенка О.В.
Державним реєстратором в проведенні реєстраційних дій було відмовлено у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація про зареєстровані права відсутня, оскільки відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права на житловий будинок відсутні, а отримати інформацію з БТІ Ясинуватської міської ради неможливо, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 25 червня 2025 року №79605852. 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, селище Авдіївське, що відноситься до Очеретинської селищної територіальної громади Донецької області, включено до території активних бойових дій та тимчасово окупованих рф територій. 
Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності за позивачем на вказаний житловий будинок в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом з наступних правових підстав.
Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі — Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі — державна реєстрація прав) — офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013. До цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ.
При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ. 
Після 2013 року при проведенні будь-яких операцій з такою нерухомістю (купівля-продаж, дарування, спадкування та ін.) потрібно, щоб записи про право власності були спочатку перенесені в Реєстр, який існує в електронному вигляді. При цьому державний реєстратор при перенесенні даних в Реєстр має перевірити факт державної реєстрації права власності за наданими документами тим чи іншим органом БТІ.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації. Відсутність такої інформації є підставою для відмови у реєстрації. 
В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями. 
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України.
За державою Україна, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, у тому числі територіальною громадою міста Севастополя, державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.
За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України. 
В результаті, єдиним способом підтвердити право власності на таке майно наразі є визнання права власності в судовому порядку. Державна реєстрація в цьому випадку здійснюється на підставі рішення суду. Інший порядок реєстрації права власності Законом не передбачено. Положення статті 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" застосовується до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями. 
Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Позивач вимушена звернутися до суду з позовом, оскільки держава фактично не визнає права власності на нерухоме майно, про що свідчить відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій.
В подальшому з 2002 року по 1 січня 2013 року державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснювалася відповідними бюро технічної інвентаризації згідно з нормами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р. Був прийнятий Цивільний кодекс України, який введений в дію з 01.01.2004 р. та яким було змінено підхід до визначення моменту виникнення права власності на нерухоме майно.
Отже, виникла та існує ситуація, за якої позивач має право власності на будинок, що підтверджується оригіналами документів на паперових носіях, однак вона не має змоги належним чином та повноцінно здійснювати правомочності власника, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на вищезазначений об`єкт нерухомого майна у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Ясинувата Донецької області) на теперішній час неможливо.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (у редакції станом на час розгляду справи), с-ще Очеретине, що відноситься до Очеретинської селищної територіальної громади, віднесено до тимчасово окупованої території України.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1ст. 328 ЦК України).
У постанові від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою уже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
До 2013 року реєстрація права власності проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення).
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі N. 6 1622цс15. Тобто, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.
Отже, стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Позивач у цій позовній заяві про визнання права власності є особою, яка вже є власником майна.
Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено право власності на будинок, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на будинок у БТІ з тимчасово окупованої території на теперішній час неможливо, позивач не може розпоряджатися своїм майном, що порушує її права власності, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вимоги про стягнення судових витрат з відповідача позивачем не заявлено.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок літ.А-1 загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., та господарські будівлі та споруди: літня кухня літ. «Б», літня кухня літ. «В», тамбур літ. «в», погреб літ. «пд», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ «Е», сарай літ. «Ж», вбиральня літ.«З», колодязь літ. «к», огорожа «1», «2», «3» що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 14.05.2026 року.

Суддя:	  	Н. О. Сарат