ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/11328/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року (суддя Новікова І.В.) в справі № 280/11328/25 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі – КНП «Київська міська клінічна лікарня №12»), державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі – ДУ «УкрдержНДІМСПІ») про:
визнання протиправними та скасування рішення ЕКОПФО КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» №80/25/1621/Р від 16 квітня 2025 року та рішення ЦОФСО ДУ «УкрдержНДІМСПІ» №2507/25/231 від 29 жовтня 2025 року;
зобов`язання експертну комісію з оцінювання повсякденного функціонування на базі КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» переглянути рішення №80/25/1621/Р від 16 квітня 2025 року з урахуванням усіх наявних у позивача діагнозів та висновків суду щодо встановлення групи інвалідності.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт звертає увагу, що при проведенні оцінювання не було враховано всі наявні у нього захворювання, які в сукупності впливають на ступінь обмеження його життєдіяльності; аналіз медичної документації носив вибірковий характер, що підтверджується самим змістом рішень відповідачів, у яких відображено лише частину діагнозів; у разі наявності сумнівів або недостатності даних позивач не був направлений на додаткові обстеження, що вказує на те, що рішення відповідачів прийняті не на підставі повного дослідження обставин справи, що є прямим порушенням вимог постанови КМУ №1338. 
Судом першої інстанції проігноровано те, що предметом спору є саме порушення процедури, тобто судом першої інстанції неправильно визначено предмет доказування у справі. 
Позивачем з самого початку заявлялось, що оскаржувані рішення є протиправними не з підстав незгоди з медичними висновками як такими, а у зв`язку з порушенням процедури їх прийняття. Зокрема, позивачем зазначалось про неповне дослідження медичних документів; неврахування всіх діагнозів; недотримання вимог щодо повноти оцінювання; наявність невідповідностей у реквізитах рішень; формальний розгляд скарги без належної перевірки обставин, проте суд першої інстанції фактично змістив акцент розгляду справи з перевірки законності процедури на оцінку змісту медичних висновків. 
Судом першої інстанції належним чином не досліджені та не оцінені обставини, які прямо вказують на порушення відповідачами процедури прийняття оскаржуваних рішень, а саме: факт отримання позивачем витягу з рішення значно пізніше, ніж зазначено відповідачем, що ставить під сумнів належність повідомлення та дотримання процедури; відсутність доказів того, що при розгляді скарги фактично досліджено всі матеріали справи, а не здійснено формальне підтвердження попереднього рішення. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що КНП “Київська міська клінічна лікарня №12” прийняла рішення №80/25/1621/Р від 16.04.2025 про встановлення позивачу 25% втрати працездатності “поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” по діагнозу “Наслідки перенесеної вибухової травми (26.12.2022): вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин нижньої зони обличчя зліва з наявністю стороннього тіла (металевий осколок) у лівій щічній ділянці, ЗЧМТ (Закрита Черепно-Мозкова Травма): струсу головного мозку ліковане оперативно (26.12.2022 - ПХО вогнепальної рани обличчя) у вигляді зміцнілої посттравматичної рубцевої деформації лівої щічної ділянки, цефалгічного синдрому при незначному порушенні функції”. 
Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся зі скаргою на нього до Державної установи “Український державний науково-дослідницький інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”.
29.10.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного аналізу медико – експертної справи позивача залишено без змін оскаржуване рішення №80/25/1621/Р від 16.04.2025.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з не встановлення обставин, які б свідчили про те, що відповідачами не досліджено медичну документацію стосовно наявних у позивача захворювань, щоб могло ставити під сумнів результати проведеного експертного оцінювання, а наявність у рішенні, прийнятому за результатами розгляду скарги позивача, технічних помилок, не впливає на результат проведеного оцінювання стану позивача.
Судом першої інстанції зауважено, що надання оцінки наявним у позивача захворюванням та їх впливу на ступінь втрати працездатності виходить за межі судового розгляду, оскільки є компетенцією медичних працівників, яким делеговано право встановлювати рівень втрати працездатності.
Суд визнає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням №80/25/1621/Р від 16 квітня 2025 року експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» (далі - ЕКОПФО) встановлено з 18 вересня 2024 року втрату працездатності ОСОБА_1 25% у зв`язку з пораненням (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, по діагнозу “Наслідки перенесеної вибухової травми (26.12.2022): вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин нижньої зони обличчя зліва з наявністю стороннього тіла (металевий осколок) у лівій щічній ділянці, ЗЧМТ (Закрита Черепно-Мозкова Травма): струсу головного мозку ліковане оперативно (26.12.2022 - ПХО вогнепальної рани обличчя) у вигляді зміцнілої посттравматичної рубцевої деформації лівої щічної ділянки, цефалгічного синдрому при незначному порушенні функції”. 
Рішенням ЦОФСО від 29 жовтня 2025 року залишено без змін рішення №80/25/1621/Р від 16 квітня 2025 року.
Спірним в цій справі є питання правомірності рішень ЕКОПФО та ЦОФСО щодо невстановлення позивачу групи інвалідності.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон №3551-ХІІ).
Частиною першою статті 7 Закону №3551-ХІІ передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час. 
У розумінні абзацу четвертого?статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV (далі - Закону № 2961-IV) інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII), особа з інвалідністю - особа із стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати її повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими; 
Частиною першої статті 3 Закону №875-ХІІ передбачено, що інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» затверджено Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - Порядок №1338, застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою визначення наявності або відсутності порушень структур та/або функцій організму, в тому числі фізичних, психічних, інтелектуальних, сенсорних, що можуть призводити до обмежень життєдіяльності, встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також розроблення рекомендацій, що є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, з урахуванням індивідуального реабілітаційного плану (за наявності). 
Відповідно до пункту 29 Порядку №1338 розгляд справи повинен бути проведений не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття закладом охорони здоров`я електронного направлення до розгляду.
У разі проведення повторного оцінювання експертна команда може зробити запит на отримання справи медико-соціальної експертизи.
У разі необхідності проведення додаткового обстеження розгляд справи повинен бути проведений не пізніше 30 календарних днів після завершення такого обстеження.
У разі виявлення під час проведення оцінювання невідповідностей (описок, технічних або арифметичних помилок, невідповідностей наявним документам) в інформації, зазначеній у направленні на оцінювання відповідно до підпункту 1 пункту 20 цього Порядку, експертна команда зазначає про такі невідповідності в протоколі та приймає рішення на основі виправлених даних.
Рішення приймаються експертною командою в день розгляду справи, крім випадків необхідності проведення додаткового обстеження, неявки особи на проведення оцінювання або зміни складу експертної команди.
Згідно з пунктом 31 Порядку №1338 під час розгляду справи члени експертної команди досліджують всі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я.
Якщо наявної інформації недостатньо для прийняття рішення щодо оцінювання, експертна команда має право направити особу на додаткове медичне обстеження. У такому разі головуючий у справі формує електронне направлення в електронній системі охорони здоров`я відповідно до Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого МОЗ (пункт 32 Порядку № 1338).
Розгляд справи фіксується у відповідному протоколі. Протокол розгляду підписується в електронній системі кожним членом експертної команди шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису користувача електронної системи відповідно до Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги” (пункт 36 Порядку №1338). 
За положеннями пункту 40 Порядку №1338 за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства:
ступеня обмеження життєдіяльності особи;
потреби у продовженні тимчасової непрацездатності;
інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують;
ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);
наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики;
потреби у постійному сторонньому догляді;
потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації; 
обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації та/або медичних виробів;
потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1268 “Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я” (Офіційний вісник України, 2021 р., № 97, ст. 6315);
ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;
причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.
За однією причиною, встановленою військово-лікарською, медичною (військово-лікарською), лікарсько-експертною комісією, може встановлюватися інвалідність або ступінь втрати професійної працездатності.
У разі первинного встановлення інвалідності та/або ступеня втрати професійної працездатності датою встановлення інвалідності та/або ступеня втрати професійної працездатності є дата направлення на оцінювання або дата видачі направлення до медико-соціальних експертних комісій, що передані до експертних команд для проведення оцінювання.
Відповідно до пункту 57 Порядку №1338 рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
За положеннями пункту 59 Порядку № 1338 розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи (пункт 67 Порядку №1338).
Згідно з пунктом 68 Порядку №1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг:
вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);
заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника);
за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
За результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про:
підтвердження оскарженого рішення експертної команди;
скасування оскарженого рішення експертної команди;
формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи формується засобами електронної системи. На рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи усіма її членами накладаються кваліфіковані електронні підписи або удосконалені електронні підписи, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронного підпису.
У межах спірних правовідносин позивачем оскаржуються рішення ЕКОПФО та ЦОФСО як такі, що прийняті без повного дослідження його медичної документації, при цьому позивач вважає, що при проведенні оцінювання не враховано всі наявні у нього захворювання, які в сукупності впливають на ступінь обмеження його життєдіяльності; аналіз медичної документації носив вибірковий характер, адже враховано лише частину діагнозів; у разі наявності сумнівів або недостатності даних позивач не був направлений на додаткові обстеження.
Виходячи зі змісту витягу з рішення ЕКОПФО №80/25/1621/P від 16 квітня 2025 року експертною командою рішення обґрунтовано наступним чином: враховуючи легкі функціональні порушення після травми - ЗЧМТ, згідно з постановою КМУ №1338 від 15.11.2024 року, наказу МОЗ 420 від 05.06.2012 р. встановлено 25% втрати працездатності. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Діагноз, за яким особу було направлено: основний діагноз - М42.06 Ювенільний остеохондроз хребта, поперековий відділ.
Протокол розгляду ЕКОПФО №80/25/1621/П містить аналогічні відомості про обґрунтування рішення ЕКОПФО.
Суд зауважує, що ані рішення ЕКОПФО №80/25/1621/P від 16 квітня 2025 року, ані протокол розгляду ЕКОПФО №80/25/1621/П не містять інформації, які саме медичні документи позивача досліджувались ЕКОПФО, які захворювання враховані при визначенні ступеню втрати працездатності або наявності підстав для встановлення йому інвалідності.
За твердження відповідача КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» ретельно опрацьовано усі документи, внесені в направлення.
Проте відповідачем КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» не доведено дослідження всіх наданих документів, медичних записів, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я, що є порушенням пункту 31 Порядку №1338.
Відповідачем ДУ «УкрдержНДІМСПІ» на вимогу суду не надано рішення ЦОФСО ДУ «УкрдержНДІМСПІ» №2507/25/231 від 29 жовтня 2025 року, а також протоколу розгляду скарги позивача, а наявний в матеріалах справи витяг з рішення ЦОФСО дає підстави для висновку, що відповідачем ДУ «УкрдержНДІМСПІ» не надавалась належна оцінка доводам позивача, зазначеним у скарзі.
За положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оскаржені позивачем рішення ЕКОПФО та ЦОФСО прийняті необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, адже не містять відомостей про те, які саме медичні документи позивача досліджувались ЕКОПФО та ЦОФСО, які захворювання враховані при визначенні ступеню втрати працездатності, а також обґрунтування відсутності підстав для встановлення позивачу інвалідності.
Суд погоджує висновок суду першої інстанції про те, що суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права, а суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, проте в контексті спірних правовідносин суд першої інстанції мав надати оцінку саме дотриманню ЕКОПФО процедури прийняття рішення в частині врахування поданих позивачем медичних документів та необхідності врахування у сукупності всіх захворювань, наявних у позивача.
В спірному випадку суд першої інстанції не надав такої оцінки, взагалі не врахував недотримання власне відповідачами вимог Порядку №1338 щодо врахування поданих позивачем медичних документів та необхідності врахування у сукупності всіх захворювань, наявних у позивача.
Підсумовуючи викладене, суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції, який слугував підставою для відмови у задоволенні позову.
Враховуючи недотримання відповідачами процедури, установленої Порядком №1338, в частині врахування поданих позивачем медичних документів та необхідності врахування у сукупності всіх захворювань, наявних у позивача, суд визнає протиправним рішення ЕКОПФО КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» №80/25/1621/Р від 16 квітня 2025 року та рішення ЦОФСО ДУ «УкрдержНДІМСПІ» №2507/25/231 від 29 жовтня 2025 року.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступного.
Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Зважаючи на те, що відповідачем КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» не дотримано Порядок №1338 щодо врахування поданих позивачем медичних документів та необхідності врахування у сукупності всіх захворювань, наявних у позивача, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ЕКОПФО провести повторне оцінювання повсякденного функціонування позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, тому позов підлягає частковому задоволенню.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року в справі № 280/11328/25 задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року в справі № 280/11328/25 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити у справі № 280/11328/25 нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №80/25/1621/Р від 16 квітня 2025 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Центру оцінювання функціонального стану осіб Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» №2507/25/231 від 29 жовтня 2025 року.
Зобов`язати експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ЄДРПОУ 25680639, вул. Професора Підвисоцького, 4-а, м. Київ, 01103) провести повторне оцінювання повсякденного функціонування ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 17 червня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 17 червня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов