ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2026 Справа № 914/745/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Березяк Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №914/745/26
за позовом: Львівського міського комунального підприємства »Львівтеплоенерго», м. Львів, 
до відповідача:Дочірнього підприємства Житлово-комунальний комплекс «Сихів» Закритого акціонерного Товариства «Проектно-будівельне об`єднання «Львівміськбуд» м.Львів 
про: стягнення заборгованості у розмірі 46 812,78 грн
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівського міського комунального підприємства »Львівтеплоенерго» до Дочірнього підприємства Житлово-комунальний комплекс «Сихів» Закритого акціонерного Товариства «Проектно-будівельне об`єднання «Львівміськбуд`про стягнення заборгованості у розмірі 46 812,78 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням договору в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг. 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.
Копію ухвали суду від 16.03.2026 надіслано 18.03.2026 відповідачу на адресу реєстрації та на електронну пошту, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: м. Львів, вул. Морозна, буд. 14, 79066. 
Однак, поштове відправлення на адресу відповідача з ухвалою про відкриття провадження у справі повернулося на адресу суду, причина повернення «адресат відсутній».
Так, відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Разом з тим, відповідно до позицій, висловлених у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Негативні наслідки неодержання товариством звернення до нього за юридичною адресою, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на нього (аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19).
Таким чином, суд констатує, що відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи судом, останньому забезпечено право на реалізацію його прав та виконання процесуальних обов`язків.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.03.2026 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, беручи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на поштову та електронну адреси відповідача копії ухвал суду у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як встановлено судом, 01.10.2002 між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» та ДОЧІРНІМ ПІДПРИЄМСТВОМ ЖИТЛОВО- КОМУНАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СИХІВ`ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНЕ ОБЄДНАННЯ «ЛЬВІВМІСЬКБУД» (ДП ЖКК`СИХІВ») був укладений договір №111/А.
У відповідності до умов Договору Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами)в терміни, передбачені цим договором.
Надання послуг підтверджується актами про включення системи теплоспоживання від 13.10.2016, 10.10.2017, 23.10.2018, 29.10.2019, 17.10.2020, 11.10.2021, інформацією по об`єкту.
Документ під назвою «Інформація по об`єкту», містить наступну інформацію: адреса знаходження об`єкта, Q на опалення, джерело тепла, показники лічильника (облік), опалювальна площа, період.
Відповідно до п.1.3 Договору Енергопостачальна організація має право перевіряти стан роботи приладів обліку, теплоспоживального обладнання та знімати покази.
Акти включення системи теплоспоживання за опалювальні сезони, складаються відповідно до розпорядження міського голови про початок і кінець опалювальних сезонів та підтверджують надання послуги позивачем.
П.6.2 Договору визначено розрахунковим періодом є календарний місяць.
Відповідно до розрахунку заборгованість Відповідача утворилась за надані послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до п.6.3 згаданого договору Споживач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії.
П.7.2.3 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію - пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.
Позивач зазначає, що станом на день подання позову заборгованість відповідачем не сплачена, що і стало підставою для звернення до суду із матеріально-правовою вимогою про стягнення заборгованості за послугу Відповідача за період з 01.04.2016 по 30.11.2021року в розмірі 46 812,78грн, в т.ч.: пеня – 6120,56грн.
Відповідач заяви про застосування строків позовної давності до ухвалення рішення не подав.
Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.
Згідно з ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
За умовами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Між сторонами виникли правовідносини із надання та споживання комунальних послуг з теплопостачання, які врегульовано договором та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
01 жовтня 2002 року між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» та ДОЧІРНІМ ПІДПРИЄМСТВОМ ЖИТЛОВО- КОМУНАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СИХІВ`ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНЕ ОБЄДНАННЯ «ЛЬВІВМІСЬКБУД» (ДП ЖКК`СИХІВ») укладено договір №111/А про постачання теплової енергії в гарячій воді.
Факт постачання теплової енергії в спірний період року підтверджується наявними в матеріалах справи актами про включення системи теплопостачання за адресою м. Львів, вул. Морозна, 14, рахунками за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води .
Відповідно до п.6.3 згаданого договору Споживач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії. 
Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Жодних заперечень по сумі основного боргу та по строкам оплати наданих послуг відповідачем висловлено не було.
Матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг з постачання тепловоі енергії в гарячій водівідповідачу на суму 40692,22 грн.
Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, не виходячи за межі позовних вимог, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 40692,22грн у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 6120,56 грн, то суд встановив таке. 
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
П.7.2.3 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію - пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.
Суд перевірив розрахунок суми пені, наданий позивачем, та встановив, що останній є обґрунтованим і арифметично правильним.
Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 2662,40 грн.
З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 46, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 191, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 247-252 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задоволити.
2. Стягнути з ДОЧІРНТОГО ПІДПРИЄМСТВА ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СИХІВ`ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНЕ ОБЄДНАННЯ «ЛЬВІВМІСЬКБУД» (ДП ЖКК`СИХІВ») (79066, м. Львів, вул. Морозна,14, код ЄДРПОУ 30387683) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, місто Львів, вул. Данила Апостола, будинок 1, код ЄДРПОУ 05506460) заборгованість за послуги, що складає 46 812,78грн та судовий збір в розмірі 2662,40грн.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Березяк Н.Є.