ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1715/26	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пігрейн", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріста ЛТД", с. Крутеньке Дніпропетровської області 
про стягнення 5 112,70 доларів США
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Пігрейн" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріста ЛТД" основний борг у розмірі 4 924,10 доларів США та 3% річних у розмірі 188,60 доларів США.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №12/04/24/ від 12 квітня 2024 року в частині повної та своєчасної поставки товару.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 справу №904/1715/26 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.
Ухвалою суду від 02.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.
Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою: вул. Українська, буд. 28, с. Крутеньке, Томаківський р-н, Дніпропетровська обл., 53511 (а.с. 22).
Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 07.04.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R068080639620, яке повернулося до суду (а.с. 32).
Відтак, відповідач мав право подати відзив на позовну заяву не пізніше 22.04.2026. У встановлений законом та ухвалою суду строк відповідач відзиву на позов не надав. 
Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.
09 квітня 2026 року від позивача до господарського суду надійшла заява про зміну предмета позову, якою просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріста ЛТД" суму основного боргу у гривнях, еквівалентну 4 924,10 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення, суму трьох процентів річних у гривнях, еквівалентну 188,60 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення.
За приписами статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (ч. 3).
Оскільки, зміна предмету позову це процесуальне право, передбачене ч. 3 ст. 46 ГПК України, суд приймає заяву позивача про зміну предмета позову, з якої вирішується спір.
Відповідно до п. 10 частини третьої ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Відповідно до ст. 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. 
З огляду на зазначені вище обставини, враховуючи повітряні тривоги у місті Дніпрі, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, розгляд справи здійснено в розумні строки.
Враховуючи приписи частини четвертої статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:
12 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аріста ЛТД" (постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пігрейн" (покупець, позивач) укладено договір поставки №12/04/24 (а.с. 7).
За умовами пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2024 року, на умовах, зазначених у цьому договорі (надалі – товар).
Характеристика товару: насіння соняшника, ДСТУ 7011:2009, у кількості 20 т, ціна за 1 т 14 750,00грн (з ПДВ), всього на суму 295 000,00грн.
Сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання (ціни товару) в іноземній валюті – долар США, виходячи з офіційного курсу НБУ, встановленого на момент укладання договору (39,1676 доларів США за одиницю валюти), що становить 7 531,74 доларів США (п. 1.2 договору).
В пункті 1.5 договору сторони встановили термін поставки товару – до 12 квітня 2025 року.
Товар може передаватись покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений в цьому договорі, має бути поставлений у строк, встановлений у п. 1.5 договору. Підставою для поставки є надане постачальником повідомлення про готовність товару до відвантаження (п. 2.1 договору). 
Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної (п. 2.2 договору). 
Згідно пункту 3.1 договору оплата товару здійснюється покупцем у гривнях, виходячи з офіційного курсу НБУ, встановленого на момент укладення договору, шляхом передплати 100% вартості товару в строк, який вказано у рахунку-фактурі постачальника.
Оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. З моменту зарахування на поточний рахунок постачальника 100% оплати за товар, що підлягає поставці, ціна на товар не підлягає зміні (п. 3.2, 3.3 договору).
Сторона, що допустила порушення умов договору, несе відповідальність відповідно до норм законодавства та умов договору (п. 4.1 договору).
У разі непоставки товару у строк передбачений п. 1.5 договору, постачальник зобов`язаний повернути грошові кошти (попередню оплату здійснену покупцем) протягом 5 (п`ять) календарних днів з дати прострочення поставки товару. В такому разі, сума у гривнях, що підлягає поверненню, визначається виходячи з офіційного курсу НБУ, встановленого на день повернення грошових коштів постачальником (п. 4.2 договору).
Сторони підтверджують, що вони досягли згоди за всіма умовами, які визнаються ними суттєвими (п. 6.2 договору).
За пунктом 6.5 договору договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 01.05.2025.
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.
15 квітня 2024 року відповідачем виставлено рахунок №12 на оплату товару: насіння соняшнику 2024 року, у кількості 20 тон, за ціною 14 750,00грн (з ПДВ), на суму 295 000,00грн (а.с. 8).
ТОВ "Пігрейн" перерахувало на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 295 000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №884 від 16.04.2024 (а.с. 9).
У визначений договором строк, постачальник замовлений покупцем товар не поставив. 
ТОВ "Аріста ЛТД" перерахувало на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 110 000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3523 від 10.12.2025. Призначення платежу: повернення попередньої оплати по рахунку №12 від 12.04.2024 (а.с. 10).
04 березня 2026 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №20/02-26 від 20.02.2026 з проханням протягом семи календарних днів з моменту отримання повернути суму попередньої оплати у розмірі 213 049,56грн (в еквіваленті 4 924,10 доларів США) (а.с. 14, 15).
Претензія не вручена відповідачу, повернулась з відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого терміну зберігання".
Позивач посилається на те, що ним належним чином виконано зобов`язання, здійснено попередню оплату за товар, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з поставки не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення попередньої оплати у розмірі 4 924,10 доларів США та 3% річних у розмірі 188,60 доларів США, що і стало причиною виникнення спору.
Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору поставки, строк дії договору, строк та порядок поставки, наявність/відсутність підстав для повернення попередньої оплати за договором, наявність/ відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Враховуючи умови 1.5 договору, строк поставки товару, є таким, що настав 12.04.2025. Докази поставки товару у визначений договором строк відсутні. Відтак, з 13.04.2025 у відповідача виникло прострочення з поставки товару.
Згідно частинами першою, другою ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Наведене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №922/2131/19, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 20.02.2019 у справі № 912/2275/17, від 30.07.2019 у справі № 904/4899/18.
В пункті 4.2 договору визначено, що у разі непоставки товару у строк передбачений п. 1.5 договору, постачальник зобов`язаний повернути грошові кошти (попередню оплату здійснену покупцем) протягом 5 (п`ять) календарних днів з дати прострочення поставки товару. В такому разі, сума у гривнях, що підлягає поверненню, визначається виходячи з офіційного курсу НБУ, встановленого на день повернення грошових коштів постачальником.
ТОВ "Аріста ЛТД" перерахувало на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 110 000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3523 від 10.12.2025. Призначення платежу: повернення попередньої оплати по рахунку №12 від 12.04.2024 (а.с. 10).
Виходячи з офіційного курсу НБУ (42,1838грн за 1 долар США), встановленого на день повернення грошових коштів постачальником, сума повернутих коштів становить 2 607,6361 доларів США.
В пункті 1.2 договору сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання (ціни товару) в іноземній валюті – долар США, виходячи з офіційного курсу НБУ, встановленого на момент укладання договору (39,1676 доларів США за одиницю валюти), що становить 7 531,74 доларів США.
З підстав викладеного, з огляду на відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача щодо позовних вимог, доказів поставки товару, а також відсутність доказів повернення сплачених у якості передоплати за товар грошових коштів у розмірі 4 924,10доларів США, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 188,60 доларів США за період з 18.04.2025 до 24.03.2026 (а.с. 3).
Господарським судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та втрат від інфляції та встановлено, що розрахунок є вірним.
Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 Цивільного кодексу України. Так грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Позивач просить стягнути суму основного боргу у гривнях, еквівалентну 4 924,10 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення, суму трьох процентів річних у гривнях, еквівалентну 188,60 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення.
Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Верховного Суду від 23.03.2021 у справі №909/1347/19, від 23.03.2019 у справі №521/21255/13-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16-ц виснувала, що при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення (п. 64); якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення (п. 60).
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 361,26грн, що підтверджується платіжною інструкцією №22839 від 25.03.2026. Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою (а.с. 6, 23).
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача у сумі 3 361,26грн.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пігрейн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріста ЛТД" про стягнення 5 112,70 доларів США - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріста ЛТД" (ідентифікаційний код 36729886; вул. Українська, буд. 28, с. Крутеньке, Томаківський р-н, Дніпропетровська обл., 53511) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пігрейн" (ідентифікаційний код 39952199; вул. Калинова, буд. 8, м. Дніпро, 49051) суму основного боргу у гривнях, еквівалентну 4 924,10 доларів США (чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири долари США 10 центів) за курсом Національного банку України на день виконання рішення, суму трьох процентів річних у гривнях, еквівалентну 188,60 доларів США (сто вісімдесят вісім доларів США 60 центів) за курсом Національного банку України на день виконання рішення та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 361,26грн (три тисячі триста шістдесят одна гривня 26коп.), видати наказ
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано – 02.06.2026

Суддя Н.М. Євстигнеєва