УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 208/540/24
провадження № 51-1547ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2026 року, а також клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,
встановив:
Як убачається з копії оскаржуваного судового рішення, 06 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 09 жовтня 2025 року.
Представник ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, у якій зазначив, що строк апеляційного оскарження пропущено з об`єктивних та незалежних від сторони обставин. Як він указує, слідчий суддя 09 жовтня 2025 року за його участі (у режимі відеоконференції) проголосив вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст якої мав бути проголошений 14 жовтня цього ж року, тобто в останній день строку апеляційного оскарження. Робоче місце представника у м. Києві, тому копію повного тексту ухвали в день її проголошення він не отримав і судом не було забезпечено направлення копії ухвали на його адресу.
У зв`язку з цим представник потерпілого зауважує, що до оприлюднення повного тексту оскаржуваної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 27 жовтня 2025 року, потерпіла сторона не могла ознайомитися з повним текстом ухвали, що унеможливлювало оцінку підстав, мотивів та змісту судового рішення і, відповідно, підготовку обґрунтованої апеляційної скарги.
Також скаржник порушив питання про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2026 року. Суть доводів щодо поважності причин пропуску цього строку зводиться до того, що касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду була подана ним 06 квітня 2026 року, тобто в межах строку, передбаченого законом, проте помилково адресована до Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з чим її не було зареєстровано.
Указані обставини, на переконання скаржника, свідчать про відсутність наміру пропустити строк на подання касаційної скарги та підтверджують добросовісну реалізацію ним права на судовий захист у встановлений законом строк.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Перевіривши наведені в клопотанні причини пропуску ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження, Верховний Суд визнає їх поважними та вважає за необхідне поновити цей строк, оскільки твердження касатора про помилкове подання ним 06 квітня 2026 року касаційної скарги до Великої Палати Верховного Суду на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2026 року, тобто в межах строку касаційного оскарження, підтверджуються матеріалами провадження за скаргою, зокрема службовою запискою начальника управління забезпечення роботи Великої Палати Верховного Суду з додатками (вх. № 1384/1/22-26 від 29 квітня 2026 року). Крім того, колегія суддів враховує, що касатор, повторно звертаючись з касаційною скаргою на зазначену вище ухвалу апеляційного суду, діяв сумлінно та без невиправданих затримок у часі, порівняно з тривалістю пропущеного строку.
Водночас, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. 
Такі обставини мають підтверджуватися належними та допустимими доказами (наприклад, див. ухвали Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 28 лютого 2023 року в справі № 202/6270/18 та від 24 червня 2024 року в справі № 441/1259/22).
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, ОСОБА_5 10 листопада 2025 року подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 09 жовтня 2025 року, одночасно порушивши питання про поновлення строку на апеляційне оскарження цієї ухвали. 
Колегія суддів апеляційного суду перевірила наведені підстави для поновлення строку апеляційного оскарження і, не встановивши поважних причин пропуску цього строку, умотивовано повернула апеляційну скаргу.
Свої висновки суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 09 жовтня 2025 року постановлена за участю адвоката ОСОБА_5 . З урахуванням положень ст. 395 КПК останнім днем подання апеляційної скарги було 14 жовтня 2025 року (вівторок - робочий день). Водночас адвокат подав апеляційну скаргу поза межами встановленого законом строку п`ять днів на оскарження ухвали слідчого судді.
Обґрунтування скаржника про те, що загальний доступ до тексту ухвали було надано лише 27 жовтня 2025 року, Дніпровський апеляційний суд не визнав такими, що виправдовують звернення адвоката з апеляційною скаргою 10 листопада 2025 року, тобто понад через місяць після постановлення ухвали слідчого судді.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та додатково зазначає, що зі змісту касаційної скарги вбачається, що до 27 жовтня 2025 року потерпіла сторона не могла ознайомитися з повним текстом оскаржуваної ухвали. Водночас, як встановив апеляційний суд, апеляційну скаргу ОСОБА_5 подав лише 10 листопада 2025 року. Отже, між зазначеними датами минув строк, який більше ніж удвічі перевищує встановлений законом строк п`ять днів на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. До того ж з обґрунтувань представника не вбачається причин неможливості подання апеляційної скарги у період після 27 жовтня 2025 року, але в строк, наближений до встановленого процесуальним законом для оскарження рішення слідчого судді, тому немає підстав вважати це зволікання щодо подачі апеляційної скарги виправданим.
Отже, наведені ОСОБА_5 в касаційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваному судовому рішенні, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2026 року. З огляду на зазначене вище відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_5 .
Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Поновити ОСОБА_5 строк касаційного оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2026 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3