Справа № 595/150/26
Провадження № 2/595/216/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді Созанської Л.І., за участю секретаря судового засідання Швидкої Н.В.,
представника позивачки, адвоката Томашевського О.В., 
представника відповідача, адвоката Тарчинської Л.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Томашевський Олександр Вячеславович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яні справи» про стягнення авансового платежу та розірвання договору підряду, - 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Томашевський О.В., звернулася до суду із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яні справи», у якому просить розірвати договір підряду від 06 березня 2024 року та стягнути з ТОВ «Кам`яні справи» на її користь авансовий платіж у розмірі 185 000 грн та судові витрати.
Свої вимоги мотивують тим, що 06 березня 2024 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Кам`яні справи» було укладено Договір підряду № 47/2024 на виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника для її загиблого на війні сина. Згідно п. 1.2. Договору підрядник зобов`язувався виконати роботу зі свого матеріалу, засобами і силами до кінця наступного року з правом дострокового виконання, тобто до 06 березня 2025 року. Проте відповідач не встановив пам`ятник згідно договору, чим порушив права замовника. Пунктом 7.4.1. Договору передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливо, замовник має право відмовитися від цього Договору та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до п. 8.1. Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Відповідно до умов Договору позивачкою було сплачено авансовий платіж на загальну суму у розмірі 185 000,00 грн, що підтверджується гарантійним листом на пам`ятник, виданим в липні 2024 року за підписом директора ТОВ «Кам`яні справи» Сиванича Я.Р. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у встановлений договором строк пам`ятник виготовлений та встановлений не був, на звернення не реагував. 
Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2026 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
12 березня 2026 року до Бучацького районного суду Тернопільської області через підсистему «Електронний суд» представником відповідача – адвокатом Тарчинською Л.Я. подано відзив на позовну заяву, в якому адвокат вказує, що ТОВ «Кам`яні справи» категорично не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. 06 березня 2024 року між ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «Кам`яні справи» (підрядник) було укладено Договір підряду № 47/2024 на виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника. Згідно з Договором, підрядник зобов`язувався особисто виготовити деталі пам`ятника, а замовник зобов`язувався прийняти та оплатити виконану роботу. Вартість робіт за Договором мала складати 280 000 грн, з яких 185 000 грн замовник оплатила як аванс 70 000 грн при укладенні договору, решту під час виготовлення та встановлення пам`ятника. У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що ТОВ «Кам`яні справи» у відведені строки п. 2.1. Договору так і не були виконані роботи, що є порушенням умов Договору підряду. Відповідач заперечує порушення строків, оскільки готовність пам`ятника була повідомлена замовнику ще у липні 2024 року, тобто значно раніше визначеного Договором терміну, проте замовник відмовилася від повної оплати, що є причиною невиконання зобов`язання, а не навпаки. Встановлення пам`ятника підтверджується гарантійним листом на пам`ятник, який сторона позивача долучила до матеріалів справи. З вказаного гарантійного листа вбачається, що залишок до оплати 174282 грн 00 коп, однак графа “Оплата поступила в повному обсязі _ липня 2024 року” не заповнена, оскільки проплати не було. Зазначає, що факт встановлення пам`ятника у 2024 році підтверджується також змістом листування сторін у месенджері Viber. Як вбачається із вказаної переписки, позивачка після встановлення пам`ятника направляла представнику ТОВ «Кам`яні справи» фотознімки встановленого пам`ятника, на яких зафіксовано його розміщення на місці поховання. При цьому, на вказаних фотознімках позивачка розмістила мірну стрічку та будівельне мірило, намагаючись продемонструвати, на її думку, певні недоліки встановлення. Зокрема, у повідомленні позивачка зазначила: "Вам би сподобалося, що так косо, криво стоїть пам`ятник та скільки недоліків?". Наведене листування прямо свідчить про те, що позивачка достеменно знала про встановлення пам`ятника та претензії позивачки стосувалися якості встановлення, а не факту невиконання робіт. Водночас у поданій до суду позовній заяві позивачка стверджує про те, що пам`ятник взагалі не був виготовлений та встановлений, що прямо суперечить змісту її власних повідомлень у месенджері Viber. Таким чином, позовна заява містить неповний та викривлений виклад обставин справи, що свідчить про намагання позивачки ввести суд в оману щодо фактичного виконання відповідачем умов договору. Зауважує, що такий вибірковий підхід до викладення фактів свідчить про намагання позивачки ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи та правомірності дій відповідача. ТОВ «Кам`яні справи» підтверджує, що демонтаж пам`ятника був здійснений у зв`язку з невиконанням замовником своїх зобов`язань щодо повної оплати вартості робіт та підрядник вирішив скористатися своїм правом на притримання до повної оплати. Пам`ятник після демонтажу зберігається на території ТОВ «Кам`яні справи». Згідно з пунктом 7.3.2 Договору підряду, «якщо замовник не сплатив встановленої ціни роботи або іншої суми належної підрядникові у зв`язку з виконанням цього договору, підрядник має право притримати результат роботи». Таким чином, дії підрядника були правомірними та відповідали умовам укладеного Договору та нормам цивільного законодавства щодо права притримання. Пам`ятник, який не був повністю оплачений та переданий у власність замовника, продовжує бути власністю підрядника до моменту повної оплати. Відповідач, у свою чергу, готовий передати пам`ятник позивачці відразу після виконання нею своїх зобов`язань. На підставі вищевикладеного, ТОВ «Кам`яні справи» вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Демонтаж пам`ятника був законним актом притримання, зумовленим невиконанням замовником фінансових зобов`язань за Договором, а вибіркове викладення фактів у позовній заяві свідчить про намагання позивачки ввести суд в оману.
Згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у даній справі та справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивачки, адвокат Томашевський О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Зазначив, що пам`ятник встановленим не був, оскільки містив суттєві недоліки, у зв`язку із якими його неможливо було рівно встановити.
Представник відповідача, адвокат Тарчинська Л.Я. позовні вимоги заперечила, посилаючись на доводи, зазначені нею у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки посилається на невиконання робіт, хоча роботи фактично були виконані. Стосовно долученого стороною позивача до матеріалів в якості доказів диску з відеозаписом заперечила з тих підстав, що він поданий із порушенням правил подання доказів, передбачених ЦПК України. 
Допитаний у судовому засіданні свідок за клопотанням сторони позивача ОСОБА_2 , який є старостою Тальнівської міської ради Черкаської області, суду показав, що орієнтовно в липні 2024 року до нього, як старости Тальнівської міської ради Черкаської області, звернулися родичі та жителі села Мошурів Тальнівського району Черкаської області зі скаргою на неякісно встановлений пам`ятник воїну Майбороді. Вони запросили його та громадськість подивитися як встановлений пам`ятник. При огляді пам`ятника було встановлено, що під час його монтажу допущений брак, а саме: асиметрія, неякісні матеріали, неякісний будівельний розчин, від чого цей пам`ятник міг розвалитися від незначного пориву вітру. Було запрошено представників компанії, які встановлювали пам`ятник, вони підтвердили їхні підозри і згодом демонтували пам`ятник. Тоді свідку стало відомо, що недоліки усунути працівники не можуть, оскільки в заготовці самого пам`ятника допущено брак - неправильно порізана сама плита, відтак виправити його не легко. Представники компанії визнали свою вину. Коли свідок вийшов на місце встановлення пам`ятника, пам`ятник був уже встановлений, але із значними порушеннями, на які вказали родичі. Претензії були і до встановлення пам`ятника, і до його якості. На місці складався акт, в якому підписувалися свідок, члени громадських організацій, представники спілки учасників АТО, був присутній адміністратор села. Представники компанії були присутні, але свідок не пригадує, чи хтось з них підписував акт. При демонтажі пам`ятника свідок був присутній, документація не складалася. 
Допитана у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок ОСОБА_3 , яка раніше проживала разом із позивачкою в одному селі, суду показала, що в кінці липня 2024 року до неї приїхав староста села та повідомив, що до нього звернулися жителі села у справі про неякісне встановлення пам`ятника загиблому військовослужбовцю і свідок, як представник влади, мала виїхати на кладовище і подивитися в чому суть питання. Коли вони приїхали, працювали працівники по встановленню пам`ятника, і не озброєним оком було видно, що він не якісно зроблений. Коли вони запитали у працівників про неякісні роботи, останні відповіли, що не правильно вирізані деталі і вони вже не в змозі поставити як треба, оскільки розмір не відповідав нормам. Пам`ятник був встановлений, одна не якісно, зокрема деталі пам`ятника були не правильно вирізані на самому підприємстві – виробнику пам`ятника. Також нерівно виробленими були деталі герба, навіть напередодні був дощ і по середині пам`ятника стояла калюжа, тобто затримувалась вода, оскільки стоку для води не було. Працівники визнали, що він не якісно встановлений і вони його демонтували. Свідок повідомила про те, що коли вона приїхала, пам`ятник був майже встановлений. На місці були лише представники по встановленню. Обставини демонтажу пам`ятника свідку не відомі. Макет пам`ятника свідкові показували, однак те, що було встановлено, і те, що було на макеті, відрізнялося.
Допитана у судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача свідок ОСОБА_4 , яка працює головним бухгалтером у ТОВ «Кам`яні справи», суду показала, що в 06 березня між товариством та ОСОБА_1 було укладено договір, після цього була створена група у додатку «Viber», де прописувалися всі деталі та узгоджувалося який має бути пам`ятник. Також коли макет був відправлений замовниці, працівник товариства з`ясовувала у неї, чи підходить макет, на що отримала позитивну відповідь позивачки. Після виготовлення та доставки пам`ятнику майстри розпочали його встановлення по погодженому макету. Всі роботи працівники виконували правильно, однак під час монтажу почалися зауваження навіть не від замовниці, а від стороннього чоловіка, який не був задіяний в обговоренні. Зауваження стосувалися того, що не було предметом попереднього обговорення. Працівники зателефонували до начальника виробництва і недоліки, про які говорили, були усунені. Після цього замовниця далі не хотіла приймати пам`ятник і чоловік її підговорював на те, що інша фірма може зробити краще, хоча пам`ятник був виконаний згідно макету і під час обговорення всі пункти замовлення були виконані. Арки, до яких були зауваження, були перероблені протягом дня, проте замовниця відмовилася здійснювати оплату. У договорі вказано, що протягом дня має бути прийнята робота і поступити оплата. Свідок повідомила про те, що вони очікували протягом тижня, оплата не поступила. Із виявлених недоліків була похилена ліва сторона, її підполірували і нахилів вже не було. Представників фірми не було на місці встановлення пам`ятника, були лише працівники, які його встановлювали. Свідок повідомила, що вона особисто не перевіряла заміри пам`ятника і при встановленні пам`ятника також не була. На місці встановлення будь-які акти не складалися.
Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши письмові докази, долучені сторонами до матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 06 березня 2024 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`яні справи», в особі директора Сиванича Ярослава Романовича, був укладений Договір підряду № 47/2024 (далі - Договір), відповідно до якого підрядник зобов`язується особисто виготовити деталі пам`ятника згідно з узгодженими Додатками, які додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити підряднику виконану роботу належної якості (п.п. 1.1 Договору).
Згідно п.п. 1.2. Договору, підрядник зобов`язується виконати роботу, визначену у п. 2.1 цього Договору зі свого матеріалу, засобами і силами до кінця наступного року з правом дострокового виконання.
Відповідно до п.п. 2.1, п.п. 2.4 Договору, підрядник зобов`язується виконувати роботу протягом року з дня підписання договору із правом дострокового виконання. Після закінчення виконання робіт підрядник зобов`язаний письмово або по телефону повідомити замовника про готовність предмету до здачі протягом одного дня.
Підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості. Якщо замовник не сплатив встановленої ціни роботи або іншої суми, належної якості підрядникові у зв`язку з виконанням цього Договору, підрядник має право притримати результат роботи, а також устаткування, залишок невикористаного матеріалу та інше майно замовника, що є у підрядника (п.п. 7.3.1, п.п. 7.3.2 Договору).
Згідно п.п. 7.4.1. Договору, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від цього Договору та вимагати відшкодування збитків.
Підпунктом 7.4.4. Договору передбачено, що якщо підрядник відступив від умов цього договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.
Вартість виконаних робіт за даним договором складає 280 000 грн (п.п. 3.3 Договору).
Протягом доби з моменту підписання цього Договору замовник вносить аванс у розмірі 70 000 грн, після виконаних робіт вся сума за домовленістю (п.п. 4.1 Договору). 
Відповідно до п.п. 5.1 Договору, підрядник зобов`язується за вимогою замовника інформувати про перебіг виконання робіт. 
Згідно гарантійного листа на пам`ятник ТОВ «Кам`яні справи», виданого замовнику ОСОБА_1 , термін гарантії на граніт становить 20 років, на монтажні роботи – 10 років; гарантія дійсна після повної сплати суми 359282,00 грн, аванс у 185000 грн, залишок до оплати 174282 грн.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ст. 839 ЦК України).
Положеннями ст. 843 ЦК України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 ЦК України).
Відповідно до ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків ( ст. 852 ЦК України).
Положеннями ст. 854 ЦК України визначено що в разі, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, Договір підряду укладений у письмовій формі з дотриманням вимог чинного на час укладення договору законодавства, підписаний сторонами та на даний час є таким, що продовжує свою дію, оскільки сторонами залишаються невиконані його істотні умови.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
Відповідно до пункту 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Системний аналіз наведених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування такі обставини, а суд, виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку.
У процесі розгляду справи відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх обов`язків по виконанню робіт за Договором, зокрема: актів виконаних робіт; повідомлень позивача по готовність робіт і про необхідність їх приймання; доказів необґрунтованої відмови позивача від прийняття робіт тощо.
Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_4 підтвердила, що будь-які акти на місці монтажу пам`ятника працівниками із монтажу не складалися.
У свою чергу, із наданих суду ксерокопій скріншотів листування у додатку «Viber» позивачки та відповідача не вбачається, що внаслідок дій позивачки виникла затримка у виконанні відповідачем умов Договору підряду, претензії позивачки були щодо якості встановлення пам`ятника.
Також показами допитаних у судовому засіданні свідків зі сторони позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що пам`ятник містив ряд недоліків, у зв`язку із чим його було демонтовано. 
Станом на час розгляду справи пам`ятник, згідно Договору підряду № 47/2024 від 06 березня 2024 року, не встановлений.
Відтак, матеріалами справи підтверджено порушення строків виконання передбачених Договором робіт, що не є спростованим відповідачем, так як доказів виконання Договору сторона відповідача не надала, як і не надала доказів зволікання позивачки зі строками прийняття результатів робіт.
Як визначено у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 червня 2018 року по справі № 910/9072/17, закінчення строку дії Договору не є само по собі підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки за статтею 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Тож на час звернення до суду, правовідношення підряду не припинилось та за приписами частин 1 та 2 статті 651 ЦК України даний договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення Договору іншою стороною, та в інших випадках, встановлених Договором або законом.
Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Оцінка істотності порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. 
Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина сторони, що припустилася порушення договору, (як суб`єктивний чинник) не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.
Надаючи оцінку істотності порушення стороною договору, суд повинен встановити не лише наявність порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір. Проте йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Тобто, суд повинен встановити, чи є насправді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року №6-75цс13 та постановах Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 926/708/18, від 26 лютого 2019 року у справі № 926/709/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 904/4324/18, від 27 жовтня 2021 року у справі № 916/1224/20).
Дослідивши наявні у даній справі докази та позиції учасників процесу, суд встановив, що невиконання відповідачем робіт, передбачених Договором підряду, є істотним порушенням умов останнього, і, відповідно, підставою для розірвання вказаного договору з посиланням на приписи частини 2 статті 651 ЦК України, через що вимога про розірвання спірного Договору підлягає до задоволення судом.
Стосовно вимог про стягнення сплаченого авансового платежу в сумі 185000 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Сторона відповідача не заперечувала факт отримання таких коштів. Їх отримання також підтверджено гарантійним листом на пам`ятник ТОВ «Кам`яні справи».
Відповідно до приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми, можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.
Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.
У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Відтак, з урахуванням задоволення судом позовних вимог у даній справі в частині розірвання спірного Договору, до вимоги про повернення сплаченої за цим Договором суми авансу підлягають застосуванню наведені вище положення ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідач у встановлений Договором строк не виконав роботи, правовідносини сторін припинились внаслідок розірвання Договору, а тому сплачена позивачкою грошова сума втрачає ознаки попередньої оплати за Договором та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.
Відповідач не надав доказів належного виконання Договору і не надав суду доказів відсутності обов`язку повернути авансовий платіж, а тому у нього відсутні правові підстави для утримання таких коштів.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 березня 2026 року по справі № 490/11593/24.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені істотні умови Договору щодо термінів виготовлення та встановлення пам`ятника на місці захоронення сина позивачки, а тому заявлені вимоги про розірвання Договору підряду та повернення авансу є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають до задоволення.
Водночас, на підтвердження неналежного виконання робіт по встановленню гранітного пам`ятника для загиблого сина позивачки, представником позивачки надіслано до матеріалів справи диск із відеозаписом, який було переглянуто в судовому засіданні. Із даного запису вбачається, що такий здійснений на кладовищі невідомою особою, яка проводить огляд та висловлює незгоду з роботою працівників по встановленню пам`ятника та надгробку, також вказує на дефекти пам`ятника. 
Переглянувши даний відеофайл, суд погоджується із представником відповідача, що він не може бути належним та допустимим доказом з наступних підстав.
Відповідно до ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Даний відеозапис не містить даних щодо часу, місця фіксування подій та ким саме здійснювався такий запис, відтак вказаний вище доказ, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, не може визнаватися належним та допустимим.
Інші заперечення, на які посилається сторона відповідача, не спростовують висновків суду та не свідчать про неналежний спосіб захисту, обраний позивачем при зверненні до суду.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка звільнена від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням її прав як споживача.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору, такий підлягає стягненню в дохід держави з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Розірвати Договір підряду № 47/2024 від 06 березня 2024 року, укладений між ОСОБА_1  та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`яні справи», в особі директора Сиванича Ярослава Романовича.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яні справи» на користь ОСОБА_1  сплачений аванс у розмірі 185 000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яні справи» в дохід держави 1850 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят) грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`яні справи», місцезнаходження: м. Бучач, вул. Камінна, 4 Чортківського району Тернопільської області, ЄДРПОУ 43246377.

Суддя:	  	Л.  І.  Созанська