Справа №441/25/26
Провадження №2/443/539/26

РІШЕННЯ
іменем України

04 травня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Сливки С.І., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:
Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-100701 від 22.03.2018 у розмірі 26953,95 грн. що складається із 12492,07 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 14461,88 грн. – заборгованості за відсотками, судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 695,39 грн..
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 22.03.2018 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір CL-100701, згідно якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених цим Кредитним договором. Відповідно до умов договору сума кредиту становить 19000,00 грн. терміном кредитування 60 місяців до 21.03.2023. Проте, відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 09.12.2025 утворилася заборгованість у розмірі 26953,95 грн. що складається із 12492,07 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 14461,88 грн. – заборгованості за відсотками.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2026 справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Жидачівського районного суду Львівської області.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 16.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано сторонам строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача не подав клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін. 
Відповідач у встановлений судом строк на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не подала.

У зв`язку з наведеним, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, справу розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі є дата складення повного тексту судового рішення – 04.05.2026.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено,що 22.03.2018 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Кредобанк»з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву №CL-100701(а.с.29).
22.03.2018 між АТ «Кредобанк»та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СL-100701 (надалі - договір) (а.с.23-25).
Відповідно до п.1 договору, банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому кредитному договорі.
Сума та валюта кредиту – 19000,00 грн.. Дата видачі кредиту 22.03.2018 (п. п.2.1, 2.2 договору).
Згідно п.2.3 строк (термін) кредитування - 60 місяців терміном до 21 березня 2025 року.
Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів з Позичкового рахунку, вказаного в п.2.5 Кредитного договору, на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 4012,37 грн. на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 ; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Кредобанк» по договору №RF1r-76216 від 22.09.2017 в сумі 14987,63 грн. (п.2.4 договору).
Для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_2 (п.2.5 договору).
Дата, в яку Банк здійснює договірне списання Щомісячного платежу, в порядку, передбаченому п.6.6.3. Кредитного договору, та яка зазначається в Графіку платежів за Кредитним договором та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до Кредитного договору та є його невід`ємною частиною (надалі – Графік платежів) (п.2.8 договору).
Згідно п.3.1 договору кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п.2.4. Кредитного договору.
За користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 47,99% (п.4.1 договору).
Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом “факт/360” (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п.4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору (п.4.2 договору).
За надання послуг Позичальник сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п.2.10. Кредитного договору (п.4.3 договору). 
Відповідно до п.4.4 договору загальні витрати Позичальника по кредиту за цим Кредитним договором становлять 32198,17 грн..
Реальна річна процентна ставка 60,06 % річних (п.4.5 договору).
Загальна вартість кредиту для Позичальника за цим Кредитним договором становить 51198,17 грн. (п.4.6 договору).
Відповідно до п.6.1 договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.
Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежі (Додаток №1 до Кредитного договору). Всього Позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 850 грн. щомісячно (п.6.2 договору).
Відповідно до п.6.10 договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.6.9. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п.3.3.2., 3.3.3. Кредитного договору) протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п.6.9. Кредитного договору). 
Шляхом підписання цього Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше (п.10.4 Договору).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 4012,37 грн. та в сумі 14 987,63 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів №15260578 від 22.03.2018 та №15260544 від 22.03.2018 (а.с.7,8). 
Вказане також підтверджується випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 22.03.2018 по 09.12.2025 (а.с.9-22).
Як видно із Додатку №1 до кредитного договору №CL-100701 від 22.03.2018 та паспорту споживчого кредиту (а.с.26, 27- 28), відповідач була ознайомлений з умовами кредитування, зокрема: орієнтовну загальну вартість кредиту, графік платежів та повернення кредиту, сплати відсотків за його користування та інші платежі за договором, про що свідчить її розпис на зазначеному Додатку №1 до кредитного договору та паспорту споживчого кредиту.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Судом встановлено, що відповідач не виконує своїх зобов`язання за кредитним договором № CL-100701 від 22.03.2018, внаслідок чого, станом на 09.12.2025 у неї існує заборгованість перед банком у розмірі 26953,95 грн. що складається із 12492,07 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 14461,88 грн. – заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6).

Як вбачається із досудової вимоги від 13.10.2025 щодо дострокового погашення заборгованості за договором № CL-100701від 22.03.2018(а.с.31-35) позивач звертався до ОСОБА_1 з вимогою про дострокового погашення заборгованості за вказаним договором, однак остання належним чином не відреагувала.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу, як правонаступнику первісного кредитора, не повернуті, що свідчить про порушення його прав, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків.
Таким чином, суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача,приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 3028,00 грн. витрат на сплату судового збору.
Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 року по справі № 329/766/18.
Обов`язковість подачі таких доказів узгоджується із постановою Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, в якій зазначено, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішенні у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, п.268 рішення у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано лише Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, який укладений між АТ «Кредобанк» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «БІЩНЕС І ПРАВО» (а.с.42).
При цьому, наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 є неповним (наявні лише перша та остання сторінка договору), що позбавляє суд проаналізувати його зміст та дати йому належну оцінку. 
Матеріали справи не містять жодного документу, які б підтверджував те, що адвокат Павленко Сергій Валерійович є партнером адвокатського об`єднання «Бізнес І ПРАВО» та/або перебуває у трудових відносинах із вказаним адвокатським об`єднанням.

Також, як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження своїх повноважень адвокатом Павленком С.В долучено довіреність від 04.12.2026 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.64). 
Будь-яких інших доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу не надано.
Тобто, позивачем не доведено належними та достатніми доказами реальності заявлених витрат на правову допомогу у сумі 2695,39 грн., а тому такі не підлягають стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд.78, ЄДРПОУ 09807862) заборгованість за Кредитним договором №CL-100701 від 22.03.2018 в розмірі 26 953 (двадцять шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд.78, ЄДРПОУ 09807862) витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя С.І. Сливка