ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/927/26	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді С.В. Іванчук
І.Ю. Панова,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича б/н від 06.04.2026 року (вх. № 01-05/1024/26 від 06.04.2026 року)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2026 року (суддя О.Ю.Бортник) про відмову у видачі судового наказу
у справі № 914/927/26
за заявою: Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича (надалі ФОП Котягін А.С.)
до боржника: Приватного акціонерного товариства «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» (надалі ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид»)
за вимогою про стягнення 260000 грн боргу,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви про видачу судового наказу
26.03.2026 року ФОП Котягін А.С. звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу до ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» з вимогою про стягнення 260000 грн боргу.
Заява обґрунтована тим, що 10.01.2025 року О. І. Чебаненко (Позикодавець) та ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» (Позичальник) уклали договір №3 про надання поворотної фінансової допомоги на суму 994 000,00 грн зі строком повернення – до 10.01.2026. Вказану суму коштів Позикодавець перерахував Позичальнику 13.01.2024. 
02.04.2025 О.І.Чебаненко (Дарувальник, Позикодавець) та ОСОБА_1 (Обдаровувана, новий Позикодавець) уклали договір дарування майнових прав за договором № 3 від 10.01.2025 на суму 994 000,00 грн.
Також заявник вказує, що 14.09.2025 року ОСОБА_1 (Цедент), ФОП А.С.Котягін (Цесіонарій) та ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» (Боржник) уклали договір №3/3 про відступлення права вимоги на суму 260000,00 грн. Відповідно до умов цього договору ФОП А.С. Котягін став новим кредитором ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид». Боржник не повернув новому кредитору 260000,00 грн., у зв`язку з чим заявник просив суд стягнути ці кошти на його користь.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.04.2026 року у справі №914/927/26 відмовлено у видачі судового наказу за заявою Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича.
В оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що заявник просить стягнути з боржника 260000,00 грн заборгованості, яка виникла на підставі Договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 10.01.2025 року. Однак Договір № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 10.01.2025 року у письмовій формі між Фізичною особою-підприємцем Котягіним Андрієм Сергійовичем та боржником не укладався. Його укладено між фізичною особою Чебаненко Олександором Івановичем та Приватним акціонерним товариством «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» в особі Медичного директора Чебаненко Людмили Олександрівни.
Суд першої інстанції виснував, що за таких обставин відмовляє заявнику у видачі судового наказу, оскільки ним заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 ГПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ФОП Котягін А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2026 року у справі №914/927/26 та ухвалити нове судове рішення, яким видати судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ФОП Котягіна А.С. 260000,00 грн. Апелянт зазначає, що 14.09.2025 року Л. О. Чебаненко, ФОП Котягін А. С. і ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» уклали Договір № 3/3 про відступлення права вимоги на суму 260000,00 грн. Вказує на те, що відповідно до цього договору скаржник став новим кредитором ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид». Зазначає, що згідно п. 3.1 договору строк повернення позики – до 10.01.2026 року. Апелянт заявляє, що боржник не повернув йому (новому кредитору) 260000,00 грн., право вимоги яких він набув по договору № 3/3 про відступлення права вимоги. За доводами скаржника, суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що товариство не мало можливості вчасно погасити заборгованість, оскільки внаслідок повномасштабної збройної агресії рф проти України значно скоротилось відвідуваність санаторно-готельного комплексу.
Апеляційне провадження у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/927/26 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: С.В. Іванчук, І.Ю. Панову.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою у справі №914/927/26 та ухвалено здійснити перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 03.04.2026 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення учасників справи з порядком розгляду вказаної справи, суд встановив таке.
Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 року про розгляд справи №914/927/26 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 09.04.2026 року доставлено до електронних кабінетів учасників справи в підсистемі ЄСІКС "Електронний суд", що підтверджується довідками відповідального працівника суду.
Отже, суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про порядок розгляду справи №914/927/26.
На час ухвалення постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2026 року у справі №914/927/26.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи вищевикладене, суд визнав необхідним ухвалити постанову у цій справі в межах розумного строку.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1, 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.
За приписами статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Відповідно до частин 1- 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України  заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Отже, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.
Визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у господарських справах, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, на підставі якого виникла заборгованість.
З аналізу змісту пункту 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України випливає, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
Згідно із частиною 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
За приписами частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Отже, законодавцем встановлено, що у разі недодержання заявником при подачі заяви про видачу судового наказу вимог статті 148 ГПК України суд постановляє ухвалу, якою відмовляє заявнику у видачі судового наказу.
В обґрунтування поданої заяви про видачу судового наказу № 914/927/26 заявник покликається на те, що 10.01.2025 року ОСОБА_2 (Позикодавець) та ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» (Позичальник) уклали договір №3 про надання поворотної фінансової допомоги на суму 994 000,00 грн зі строком повернення – до 10.01.2026, вказану суму коштів позикодавець перерахував позичальнику 13.01.2024. 
Як вказує заявник, 02.04.2025 О.І.Чебаненко (Дарувальник, Позикодавець) та ОСОБА_1 (Обдаровувана, новий Позикодавець) уклали договір дарування майнових прав за договором № 3 від 10.01.2025 на суму 994 000,00 грн.
Також зі змісту заяви вбачається , що 14.09.2025 року ОСОБА_1 (Цедент), ФОП А.С.Котягін (Цесіонарій) та ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» (Боржник) уклали договір №3/3 про відступлення права вимоги на суму 260000,00 грн., відповідно до умов якого заявник став новим кредитором ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид».
Тобто, між третіми особами, боржником та заявником у 2025 році були укладені три різні договори: про надання поворотної фінансової допомоги, дарування майнових прав та відступлення права вимоги. 
Однак, підставою для виникнення договірних відносин, а відтак і у разі неналежного виконання боржником своїх зобов`язань по поверненню грошових коштів, є саме договір №3 від 10.01.2025 року про надання поворотної фінансової допомоги на суму 994 000,00 грн, укладений між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» (Позичальник), про що вірно зазначив суд першої інстанції в ухвалі, яку оскаржує заявник.
Колегія суддів наголошує, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а лише перевіряє, чи відповідає подана заява про видачу судового наказу вимогам статті 148 ГПК України.
Отже, враховуючи те, що Договір № 3 від 10.01.2025 року про надання поворотної фінансової допомоги у письмовій формі між ФОП А.С.Котягіним (як Позикодавцем) та ПрАТ «Санаторно-готельний комплекс «Дніпро-Бескид» (як Позичальником) не укладався, суд першої інстанції правомірно відмовив у видачі судового наказу, оскільки подана заява не відповідає вимогам, викладеним у статті 148 ГПК України.
Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала місцевого господарського суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права, є законною та обґрунтованою. Висновки, наведені в оскаржуваній ухвалі, не спростовуються доводами скаржника.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції постановив ухвалу у відповідності до з`ясованих обставин, що мають значення для справи та норм процесуального права. Така ухвала є законною та обґрунтованою, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишаються за скаржником відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись п. 10 ч. 3 ст. 2, ст. ст. 8, 86, 114, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича б/н від 06.04.2026 року (вх. № 01-05/1024/26 від 06.04.2026 року) залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2026 року у справі №914/927/26 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич 

Суддя С.В. Іванчук

Суддя І.Ю. Панова