Справа №461/3005/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року          м.Львів
Галицький районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді    Мироненко Л.Д., 
секретаря судових засідань   Божик М.І., 
за участі:
представника позивача   Гапоненка Р.І.,
розглянувши у судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги.

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту та страхування №Z75.00603.007688178 від 05.03.2021 року за первісними розрахунками в розмірі 72272,26 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 32655, 60 грн, процентів в розмірі 6531, 94 грн., плата за обслуговування кредиту в розмірі 33084,72 грн., та судовий збір у розмірі 3028 грн.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 05.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Z75.00603.007688178, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 47700 грн., зі сплатою 9,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.
Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 03.03.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 72272,26 грн.
У подальшому в письмових поясненнях від 17.06.2025 року позивач надав уточнений розрахунок заборгованості та фактично зменшив розмір заборгованості зазначеної у позові до 20613, 48 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 18605,69 грн. та процентів в розмірі 2007,79 грн.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.04.2025 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з (викликом) повідомленням сторін в судове засідання.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.06.2025 року було задоволено клопотання представника відповідача та направлено справу за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.
Постановою Львівського апеляційного суду ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11.06.2025 року було скасовано та направлено справу для продовження розгляду. 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.04.2026 року було прийнято справу до розгляду та призначено судове засідання.

Позиція сторін у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Окрім цього, на адресу суду надійшли письмові пояснення де позивач надав уточнений розрахунок заборгованості та фактично зменшив розмір позовних вимог до 20613, 48 грн. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведеність факту отримання відповідачем кредитних коштів. Також зазначив, що чинним законодавством не передбачено стягнення плати за обслуговування кредиту, а в період дії воєнного стану не підлягають нарахуванню пеня та штрафні санкції. Крім того, вказував, що невизначення рахунку для сплати основного боргу є самостійною підставою для відмови у позові. З огляду на наведене просив у задоволенні позову відмовити.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 05.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом з однієї сторони з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Z75.00603.007688178, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 47700 грн., зі сплатою 9,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.
Пунктами 1.1.-1.4 договору встановлено, що банк відкриває клієнту банківський рахунок та надає клієнту кредит, а клієнт отримує його на наступних умовах: тип кредиту – простий, сума кредиту – 47700 грн., процентна ставка – змінювана 9,99% річних, строк кредиту – 36 місяців.
Відповідно до п. 1.7 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 41120.69 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк» МФО 336310, а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6579,31 гривень згідно з умовами договору добровільного страхування життя. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунокТДВ «СК«Аркс Лайф» в AT «Ідея Банк».
Пунктом 3.3 вказаного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку.
У додатку № 1 до кредитного договору №Z75.00603.007688178 від 05.03.2021 року міститься графік щомісячних платежів, який підписаний відповідачем особисто.
Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером № 8100235 від 21.02.2022 року.
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 03.03.2025 року становить 72271,26 грн. та складається із наступного: прострочений борг 32656, 60 грн., прострочені проценти – 6531,94 грн., плата за обслуговування кредиту – 33084,72 грн. 
Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 16.04.2025 року.
Крім того, як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_2 було здійснено 03.03.2025 року.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07.01.2025 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Як вбачається з розрахунку долученого до письмових заперечень від 17.06.2025 року сума заборгованості за кредитним договором №Z75.00603.007688178 від 05.03.2021 року було зменшено до 20613,48 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 18605,69 та процентів в розмірі 2007,79 грн. 

Мотиви прийняття рішення судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно із положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. ОСОБА_1 , під час укладення кредитного договору, ознайомилась з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника.
Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що остання погодилась з його умовами, визнала умови договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб невід`ємною складовою кредитного договору  №Z75.00603.007688178 від 05.03.2021 року та зобов`язалась виконувати їх.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Суд, дослідивши матеріали справи та подані позивачем документи, враховує, що позивач у процесі розгляду справи уточнив (зменшив) позовні вимоги та надав остаточний розрахунок заборгованості, який є актуальним та таким, що відображає кінцевий розмір заявлених вимог. Саме зазначений уточнений розрахунок, долучений до матеріалів справи, приймається судом до уваги як належна та допустима підстава для визначення розміру підлягаючих стягненню сум, оскільки він відповідає волевиявленню позивача на момент розгляду справи та не спростований належними доказами з боку відповідача.
Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.
Твердження представника відповідача про те, що невизначення рахунку для сплати основного боргу є самостійною підставою для відмови у позові, є безпідставним, оскільки відсутність у матеріалах справи реквізитів рахунку для погашення заборгованості не спростовує факту існування зобов`язання та не звільняє боржника від його виконання. Номер рахунку не є істотною умовою кредитного договору в розумінні підстав виникнення та виконання зобов`язання, а його невказання саме по собі не свідчить про відсутність заборгованості чи недійсність вимог кредитора. Крім того, у разі необхідності боржник не був позбавлений можливості звернутися до кредитора для уточнення платіжних реквізитів або виконати зобов`язання іншим передбаченим законом способом.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позичальником порушено встановлений договором обов`язок повернути кредит та сплатити проценти, прострочено повернення чергової частини щомісячного платежу, а тому позикодавець, як це передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, правомірно звернувся з позовом про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд – 

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування №Z75.00603.007688178 від 05.03.2021 року в розмірі 20613 (двадцять тисяч шістсот тринадцять) грн. 48 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.
Повний текст рішення виготовлено 18.05.2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ЄДРПОУ 19390819.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Головуючий суддя        Мироненко Л.Д.