Справа № 127/3216/26
Провадження № 2/127/881/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Федчишена С.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило з урахуванням уточненої позовної заяви стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК»заборгованість за Кредитним договором №800/10100021-СК від 27.04.2021 у розмірі 51 285,49 грн., з яких: 27 000,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 24 285,49 грн. - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена), а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.04.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №800/10100021-СК про надання кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком платежів погашення кредиту. Кредитні кошти було надано ОСОБА_1 , що підтверджується випискою. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконано не було, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. 
Ухвалою суду від 11.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.
30.03.2026 за допомогою системи «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_1 зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме: просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 000,00 грн. – тіло кредиту, у решті позову відмовити, оскільки як слідує з матеріалів справи, зокрема з заяви-договору позичальника вбачається, що у ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 8 ст.178 ЦПК України.
Положеннями ч.2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.
Судом установлено, що 27.04.2021 ОСОБА_1  підписала Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб№800/10100021-СК.
Підписуючи вказану заяву, відповідач просила відкрити поточний рахунок у гривні, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки «Велика п`ятірка», тип MasterCard World Pudra миттєва, сума бажаного кредитного ліміту 30 000,00 грн. Крім того, підтвердила, що вона акцептує Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті https://tascombank.ua) на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднується до умов договору. Також надала згоду, що заява-договір, а також тарифи банку є невід`ємними частинами договору.
В свою чергу, позивач надав дозвіл на відкриття поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів.
Факт отримання коштів позичальником підтверджується випискою по особовому рахунку.
З розрахунку заборгованості по кредитному договору №800/10100021-СК від 27.04.2021 наявна заборгованість у розмірі 51 285,49 грн., з яких: 27 000,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 24 285,49 грн. - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена).
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як слідує з матеріалів справи, зокрема із заяви-договору позичальника, в ній відсутні його умови щодо строку дії кредитного ліміту, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості.
АТ «Таскомбанк», звернувшись із вимогою про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав позичальник), стягнути відсотки. Обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, позивач, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Тарифи банку та на Умов надання та обслуговування кредитної лінії, які розміщені на банківському сайті https://tascombank.ua.
При цьому, матеріали справи не містять ні тарифів банку, так і умов надання та обслуговування кредитної лінії станом на дату укладення кредитного договору. Крім того, вказані тарифи та умови відсутні на сайті https://tascombank.ua, а тому суд позбавлений можливості ознайомитись з ними. Відсутня також інформація, яка підтверджувала те, що відповідач при укладені вказаного кредитного договору був ознайомлений з тими тарифами та умовами по яких йому було нараховані відсотки за користування кредитними коштами, тобто належних документів на підтвердження існування підстав, зокрема щодо нарахування відсотків та їх розміру за користування кредитними коштами.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Отже, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки.
Крім того, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі № 393/126/20 зроблено висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
В зазначеній постанові Верховний Суд здійснив відступ від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.
Отже з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що підписання заяви – договору за карткою «Велика П`ятірка», з огляду на його правову природу (це не частина кредитного договору, а спосіб повідомлення позикодавця кредитором про наявні пропозиції кредитування), його зміст, не є підтвердженням досягнення між Банком та позичальником умов кредитування, в тому числі і щодо процентної ставки.
Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами (в т.ч. прострочені) в розмірі 24 285,49 грн. слід відмовити.
Щодо заборгованості за тілом кредиту, то як слідує з розрахунку тіло кредиту становить 27 000,00 грн. Факт отримання та користування кредитним коштами (тіло кредиту) не заперечується відповідачкою.
При цьому суд враховує, що заява-договір не містить строку повернення кредиту (користування ним), в той же час фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому враховуючи вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума несплаченого тіла кредиту в розмірі 27 000,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь банку судовий збір у розмірі 1 401,66 грн. (27 000х2662,40/51 285,49), тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054,1055 ЦК України, ст.10-13, 76-89, 141, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК»заборгованість за Кредитним договором №800/10100021-СК від 27.04.2021 у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн. 00 коп.– заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» 1 401 (одну тисячу чотириста одну) грн. 66 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ: 09806443
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 

Повний текст судового рішення складено 18.06.2026.

СУДДЯ: