Справа № 274/138/26 Провадження № 2/0274/67/26  	

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.26 р.	м. Бердичів	

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі – Суд), за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовом	ОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,	
до	ОСОБА_3 	
за участю 	Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області,	
про	позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неї, та стягнути аліменти з ОСОБА_3 на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову до суду, на її особистий рахунок, відкритий в банківській установі, посилаючись на те, що після смерті її матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батько – ОСОБА_3 , відмови вився її виховувати та утримувати, а також відмовляється спілкуватися з нею, не цікавиться її життям, навчанням та станом здоров`я, не створив їй належні умови проживання і не бажає підтримувати з нею родинні відносини.
ОСОБА_3  позов визнав, про що подав заяву від 18.05.2026 р. (а. с. 62).
Судом з`ясовано, що  ОСОБА_3  є батьком дитини – ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю дитини є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.10.2009 р. (зворот а. с. 8).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.08.2018 р. (а. с. 9).
З довідки від 03.11.2025 р. лікаря ОСОБА_5 , виданій ОСОБА_1 , вбачається, що вона зверталася за медичною допомогою у супроводі сестри ОСОБА_6 , батько дитини –  ОСОБА_3 , на прийом не звертався, не цікавився станом здоров`я дитини, лікарняний по догляду не оформлював (а. с. 22).
З 2023 р. ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у своєї сестри ОСОБА_6 , а 19.11.2025 р. зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою, що підтверджується актом від 19.11.2025 р. обстеження умов проживання, складеним працівниками Міської служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, актом від (не вказано).11. 2025 р., складеним працівниками Міського комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7, довідкою від 11.11.2025 р. Вишеньківського старостинського округу Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, витягом від 21.11.2025 р. з Реєстру територіальної громади (а. с. 23, 24, зворот а. с. 24, 8).
З характеристики від 12.11.2025 р. № 378 ОСОБА_1 , складеної Державним навчальним закладом "Бердичівське вище професійне училище" випливає, що вона навчається у вказаному закладі з 2023 р, з початку навчання її батько жодного разу не відвідував батьківських зборів, не цікавився її успішністю та не займається її вихованням, на постійній основі ОСОБА_7 проживає з сестрою ОСОБА_8 в м. Бердичів Житомирської області, яка забезпечує її утримання та догляд (а. с. 25).
У висновку органу опіки та піклування – Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дочки ОСОБА_1 , затвердженому рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 29.04.2026 р. № 129, зазначено, що, зокрема, після смерті матері дитини ОСОБА_3 відмовився виховувати, утримувати та спілкуватися з дочкою. Дівчина проживала з бабою – ОСОБА_9 (по маминій лінії), яка і займалася її вихованням, та рідною сестрою – ОСОБА_10 , в с. Кропивна Хмільницького району Вінницької області.
У 2020 р. рідна сестра ОСОБА_11 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сестри ОСОБА_12 . Проте, батько заперечив проти задоволення позову, стверджував, що не ухилявся від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки. Запевняв, що бажає спілкуватися з дочкою та приймати участь у її вихованні, однак забрати дочку на проживання до себе не має можливості, оскільки у будинку не створено належних умов для проживання дитини, а також у зв`язку з тим, що він здійснює догляд за хворою матір`ю, яка самостійно не пересувається. Обіцяв суду, що зміниться в кращу сторону, почне виховувати дочку ОСОБА_13 і стане для неї гарним батьком. Рішенням суду у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.
Після прийняття судом вищевказаного рішення відношення батька до дочки не покращилося. Чоловік ухиляється від виховання дочки, відмовляється спілкуватися із нею, не утримує її, виганяє з дому, не купує їй продукти харчування. одяг, ліки, не вітається з нею при зустрічі і робить вигляд, що не знає її, не цікавиться життям, навчанням і станом її здоров`я, не створив їй до теперішнього часу належні умови проживання і не бажає підтримувати з нею родинні відносини. Фактично батька в житті дочки не існує, вона вважає себе сиротою.
Крім того, ОСОБА_12 відомо, що батько у власних корисливих цілях використовує своє батьківство щодо неї. Він оформив відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як особа, яка самостійно виховує неповнолітню дитину.
З 2023 р. ОСОБА_7 проживає із рідною сестрою ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .
Працівниками міської служби у справах дітей обстежено умови проживання дитини та проведено бесіду з ОСОБА_1 , яка повідомила, що з батьком не спілкується, вважає його чужою людиною, і хоче позбавити його батьківських прав.
Міською службою у справах дітей Виконавчого комітету Бердичівської міської ради було направлено лист від 08.04.2026 р. до Служби у справах дітей Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області для здійснення обстеження умов проживання та з`ясування думки громадянина ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наданої відповіді громадянин ОСОБА_3 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З обставин даної справи вбачається, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтерес до дитини протягом тривалого періоду, не цікавиться її життям. Не допомагає матеріально, не має з нею родинних зв`язків, не вживає заходів для налагодження відносин.
У вказаному висновку Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 56 – 57).
Суд, оцінивши наведене вище, приходить до висновку, що ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, а саме – не займається її вихованням та навчанням, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, не готує до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Частинами першою – третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої поживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_14 позов визнав, Суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських права щодо неї.
Згідно зі статтею 180, частиною другою статті 166 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Таким чином ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати свою дочку – ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття.
Частинами першою – третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Матеріали справи не містять доказів, які б містили дані про обставини щодо ОСОБА_3 , які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дочки –  ОСОБА_1 .
Однак визнання ОСОБА_3 позову вказує на те, що він може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому вона просить у позовній заяві.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .
При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах.
Крім того, Суд не стягує аліменти на особистий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в банківській установі, оскільки, по-перше, норми Сімейного кодексу України передбачають стягнення аліментів не на будь-який особистий рахунок дитини, а виключно на рахунок, відкритий у Державному ощадному банку України.
А по-друге, випадки такого стягнення визначені нормами Сімейного кодексу України: 
– якщо при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав (стаття 166 Сімейного кодексу України);
– дитина влаштована (перебуває) у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі (стаття 193 Сімейного кодексу України).
ОСОБА_1 не влаштована (не перебуває) у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, про які йдеться у статті 193 Сімейного кодексу України.
ОСОБА_1 не подано доказів, що в неї наявні законні представники та що вони відмовляються від отримання аліментів від ОСОБА_3 .
Також Суд враховує, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України (частина перша статті 179 Сімейного кодексу України), а  ОСОБА_1 досягла 16-ти років, тобто є неповнолітньою.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України:
– з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 665,60 грн. (50% судового збору сплаченого ОСОБА_1 за подання позовної заяви), при цьому 50% зазначеного судового збору (665,60 грн.) підлягають поверненню ОСОБА_1 з державного бюджету;
– з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 665,60 грн., що становить 50% судового збору, від сплати якого ОСОБА_1 звільнена. 
Керуючись статтями 141, 142, 258, 259, 263 – 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , дані про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні) задовольнити.
2. Позбавити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо дитини – ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3. Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від 29.12.2025 р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 665,60 грн.
5. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 665,60 грн.
6. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави грошові кошти у розмірі 665,60 грн.
7. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          В.В. Корбут