Справа № 215/3375/26
3/215/1183/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Данилевський М.А. за участю секретаря судових засідань Потніченко Ю.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Горбенко І.В., розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.5 ст. 126 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
18.04.2026 о 14 годині 22 хвилин в м. Кривий Ріг, по вул. Сергія Колачевського, буд. 52, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 (державний номер НОМЕР_2 ), будучи особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року особою, яка піддавалася адміністративному стягненню за ч.2 ст.126 КУпАП (постанова ЕНА – 5531461 від 20.08.2025), зафіксовано бк 475347, регістратор айспірінг, бк 475636. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.1 «а» ПДР України – керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Захисник ОСОБА_1 адвокат Горбенко І.В. надала суду клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності для усунення реальної загрози життю та здоров`я ОСОБА_2 і безпеці дорожнього руху.
В обґрунтування клопотання захисник зазначила наступне. 
Сторона захисту не заперечує факт короткочасного знаходження ОСОБА_1 за кермом вказаного транспортного засобу та факт відсутності у нього посвідчення водія. Разом з тим, такі дії були вчинені виключно у стані крайньої необхідності — для усунення реальної загрози життю та здоров`ю іншої особи та забезпечення безпеки дорожнього руху, що повністю виключає адміністративну відповідальність мого підзахисного на підставі ст. 18 КУпАП. 
Під час руху по вул. Сергія Колачевського (23-го Лютого) у м. Кривий Ріг інший транспортний засіб вчинив перешкоди, налякав ОСОБА_2 , яка була за кермом автомобіля, і стан її здоров`я різко погіршився: у неї раптово виник гіпертонічний криз, що супроводжувався головним болем, нудотою, тремором, запамороченням, різким підвищенням артеріального тиску. ОСОБА_2 тривалий час страждає на гіпертонічну хворобу, у зв`язку з чим перебуває на медичному обліку.
У такому стані ОСОБА_2 не контролювала рух та об`єктивно не могла продовжувати керування транспортним засобом, оскільки це створювало реальну загрозу як її власному життю та здоров`ю, так і життю, здоров`ю та майну інших учасників дорожнього руху. Автомобіль зупинився на проїжджій частині дороги, де його подальше перебування створювало небезпеку дорожньо-транспортної пригоди.
З метою негайного усунення цієї подвійної небезпеки — і для ОСОБА_2 , і для інших учасників дорожнього руху — ОСОБА_1 сів за кермо та почав виїжджати з проїжджої частини, щоб припаркувати автомобіль у безпечному місці і надати ОСОБА_2 можливість отримати медичну допомогу. Планували викликати швидку медичну допомогу.
Саме у цей момент — момент від`їзду автомобіля з проїжджої частини на іншу смугу з метою паркування за напрямком руху — автомобіль було зупинено нарядом патрульної поліції. Причина зупинки невідома, доказів немає; зі слів поліцейських — нібито в цей момент автомобіль ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , проїхав на жовте світло світлофора. При зупинці ОСОБА_1 не повідомили про причину зупинки, а одразу зажадали надати документи. Цей факт повністю підтверджується відеозаписом, зафіксованим нагрудною камерою БК475347 та реєстратором БК475636, який є додатком до протоколу та фіксує саме рух транспортного засобу, що від`їжджав, а не виїзд з місця стоянки чи тривале керування. Тобто на відео є лише декілька секунд руху автомобіля ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , який повертає ліворуч і одразу паркується.
Безпосередньо після оформлення поліцейськими процесуальних документів стан ОСОБА_2 продовжував погіршуватися, про що вона повідомила поліцейських, і її доставили до КНП «Криворізька міська лікарня № 16» Криворізької міської ради. 
Гіпертонічний криз водія ОСОБА_2 із показниками артеріального тиску 190/100 мм рт. ст. та частотою серцевих скорочень 110 уд./хв. є невідкладним станом, який створює пряму загрозу життю особи (можливі ускладнення: гострий інфаркт міокарда, гостре порушення мозкового кровообігу, набряк легень, гостра серцева недостатність). Окрім загрози для самої ОСОБА_2 , її стан зумовлював також небезпеку дорожньо-транспортної пригоди — як у випадку продовження нею керування, так і у випадку залишення транспортного засобу на проїжджій частині дороги. Таким чином, існувала загроза охоронюваним законом інтересам — праву на життя і здоров`я (ст. 27, 49 Конституції України) та безпеці дорожнього руху. 
Метою короткочасного керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 було виключно прибрання автомобіля з проїжджої частини дороги. ОСОБА_1 не мав наміру здійснювати тривалу подорож або досягати будь-якого пункту призначення на цьому автомобілі. Така мета об`єктивно підтверджується відеозаписом, який фіксує саме процес від`їзду автомобіля з проїжджої частини, а не тривале керування. Подальші дії після зупинення поліцією свідчать, що жодних інших цілей у ОСОБА_1 не було. 
У зазначених конкретних обставинах небезпека не могла бути усунута іншими засобами, оскільки: ОСОБА_2 у стані гіпертонічного кризу об`єктивно не могла керувати транспортним засобом; інших осіб з посвідченням водія поруч не було; очікування прибуття третіх осіб чи бригади швидкої допомоги без прибирання транспортного засобу з проїжджої частини зберігало і навіть посилювало небезпеку як для пасажирів автомобіля, так і для інших учасників дорожнього руху; залишення транспортного засобу на проїжджій частині могло призвести до ДТП із більш тяжкими наслідками, ніж формальне порушення вимог щодо наявності посвідчення водія.
Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена. Формальне порушення вимог пункту 2.1 а) Правил дорожнього руху України (керування транспортним засобом особою без посвідчення водія), вчинене у вигляді короткочасного переміщення автомобіля з проїжджої частини, є шкодою менш значною за загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_2 , а також за можливі наслідки ДТП за участю транспортного засобу, який залишився б на проїжджій частині дороги.
Враховуючи наявність усіх чотирьох ознак крайньої необхідності, дії ОСОБА_1 18.04.2026 в силу прямої вказівки ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням, а тому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у його діях відсутній.
В судовому засіданні захисник просила провадження по справі закрити з підстав зазначених в клопотанні. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що дійсно 18.04.2026 їхав на пасажирському сидінні разом з дружиною та тещею – ОСОБА_2 , яка перебувала за кермом автомобіля ВАЗ-2106. На перехресті по улиці Колочевського в місті Кривому Розі при виїзді з АТБ на Інтернаті якийсь автомобіль «підрізав» автомобіль Ваз, яким керувала ОСОБА_2 , внаслідок чого їй стало зле, в неї підвищився тиск, вона нервувала, зупинилась на перехресті та попросила ОСОБА_1 сісти за кермо щоб прибрати автомобіль з перехрестя. Він сів за кермо автомобіля ВАЗ проїхав до в`їзду до магазину «33 квадратних метра» щоб припаркувати автомобіль біля узбіччя. В цей час до нього під`їхали працівники поліції та повідомили, що він проїхав на жовте світло світлофора, перевірили документи та повідомили, що він не має права керування автомобілем, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, склали протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що не проїжджав на жовте світло світлофора, пояснив ситуацію, його слова підтвердила й ОСОБА_2 . Потім працівники поліції (інший екіпаж) відвіз ОСОБА_2 до лікарні, де в неї дійсно було констатовано підвищений тиск, призначено відповідне лікування. Вважає, що діяв в стані крайньої необхідності у зв`язку з погіршенням самопочуття ОСОБА_2 та необхідністю прибрати автомобіль з проїжджої частини. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначила, що в той день поїхали з родиною зробити покупки. Керувала автомобілем ВАЗ, разом з нею в автомобілі був її зять – ОСОБА_1 та її дочка. На вулиці Колачевського при виїзді від магазину АТБ на перехресті її «підрізав» автомобіль білого кольору, вона злякалася, їй стало зле, піднявся тиск, і вона попросила ОСОБА_1 , який має практичні навички керування автомобілем, щоб він прибрав автомобіль з перехрестя, оскільки вона має намір їхати до лікарні. Опанасенко сів за кермо автомобіля, почав рух по вулиці Колачевського в сторону лікарні №8 до найближчого перехрестя (в`їзд до магазину «33 квадратних метра»), щоб припаркуватися біля узбіччя. В цей час їх зупинили працівники поліції. Під час руху від перехрестя працівників поліції вона не бачила. Після цього щодо ОСОБА_1 було складено протокол, а її працівники поліції відвезли до лікарні, де їй надана необхідна медична допомога. 
Переглядом відеозапису з бодікамер поліцейських встановлено, що на ній зафіксовано рух автомобіля ВАЗ назустріч автомобілю поліції по вулиці Колачевського (clip 0), зупинка автомобіля, повідомлення причину зупинки – проїзд на жовте світло світлофора, спілкування з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , факт керування автомобілем ОСОБА_1 , складання протоколу. 
Також захисник зазначила про відсутність законних підстав зупинки транспортного засобу та неповідомлення про причину зупинки. Поліцейські не повідомили причину зупинки, а одразу почали вимагати документи. Заявлена згодом підстава — нібито проїзд на жовте сигнал світлофора — не підтверджена жодним об`єктивним доказом (відеофіксацією засобами автоматичної фіксації порушень, протоколом огляду місця події, належними поясненнями інспекторів тощо), а матеріали справи такого доказу не містять. За відсутності події правопорушення, що мало послужити підставою для зупинки, виникають обґрунтовані сумніви щодо правомірності всіх подальших процесуальних дій, у тому числі складення протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №643970 від 18.04.2026, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5531461 від 20.08.2025, рапорт працівника поліції, довідку згідно якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, довідку щодо наявності повторності вчинення попередніх адміністративних правопорушень відповідно до якої ОСОБА_1 20.08.2025 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 ч КУпАП, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до Глави 21 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Пунктом 2.1 «а» ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
В частині 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
У даному випадку, суддя не бере до уваги посилання захисника про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія, саме у стані крайньої необхідності, оскільки захисником не було надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 вимушений був здійснити керування транспортним засобом, щоб прибрати автомобіль з проїжджої частини у зв`язку з тим, що його тещі стало зле і в неї піднявся тиск, адже, як вбачається з пояснень самого Опанасенка та свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вимушений був прийняти керування транспортним засобом не з метою «рятування» тещі, а виключно, щоб звільнити проїжджу частини (перехрестя). При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 було достеменно відомо, що керування транспортним засобом особою, яка не має посвідчення водія відповідної категорії, не допускається та тягне за собою відповідальність передбачену ст. 126 КУпАП, оскільки протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Тому суддя приходить до висновку про те, що підстави для закриття провадження у справи на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП у даному випадку відсутні, а клопотання захисника про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.
При цьому, суддя враховує, що у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , суддею не було встановлено.
Підстави для закриття справи, передбачені ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, відсутні.
Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту щодо безпідставності зупинки транспортного засобу з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та тривала на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями у разі їх утворення можуть самостійно або із залученням відповідних органів запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб такі заходи правового режиму воєнного стану, як перевірка документів в осіб, а в разі потреби проведення огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях», затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.
Отже, перевірка документів в осіб здійснюється після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану.
На підставі викладеного суд зауважує, що інспектор поліції діяв у межах наданих йому повноважень під час дії воєнного стану в країні, пояснив, що водій проїхав на жовте світло світлофора, хоча це й не зафіксовано на відеозаписах з бодікамер поліцейських, але в будь-якому разі підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є законними та не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Частиною 5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, та керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Повторність вчинення ОСОБА_1 протягом року правопорушення передбаченого частинами 2 – 5 статті 126 КУпАП довідкою щодо наявності повторності вчинення попередніх адміністративних правопорушень щодо ОСОБА_1 . 
У процесі доказування вини доцільно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульовано у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з посиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого сумніву у винуватості особи є підставою для її виправдання.
Отже, на підставі сукупності доказів поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року, не перебуваючи в стані крайньої необхідності. 
Передача ОСОБА_2 права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом ( ОСОБА_1 ), не є предметом розгляду цієї справи. 
Інші доводи сторони захисту не вказують на порушення вимог закону, що, своєю чергою, тягнуло б визнання доказів недопустимими або вказувало б на відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Дослідивши докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєні даного правопорушення та необхідність накладення на нього стягнення у межах санкцій ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 (державний номер НОМЕР_2 ), який відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення не є його приватною власністю, тому суддя вважає, що адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу не може бути застосовано. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1, 279, 280, 283, 308 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. на користь держави (ГУК у Днiпр-кiй обл/Дн-ка об/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Р/Р отримувача (IBAN): UA758999980313020149000004001, Код класифікації доходів бюджету:21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. 
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в сумі 665,60 грн. на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, (вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01601), одержувач коштів (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).
У разі несплати штрафу в добровільному порядку, не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови, штраф стягується у порядку примусового виконання в подвійному розмірі, а також стягуються витрати на облік правопорушення.
На постанову суду протягом десяти днів з дня винесення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу.

СУДДЯ: