Єдиний унікальний номер: 378/295/26 
Провадження № 3/378/140/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 року        селище Ставище 
Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., за участю захисника Кочина С. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.03.2026 о 14 годині 47 хвилин по дорозі до с. Антонівка (500 метрів) керував транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 29 квітня 2026 року вину в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 06.03.2026 о 14 годині 47 хвилин він дійсно рухався по дорозі до с. Антонівка, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 . Зупинився на вимогу поліцейських. Наркотичні речовини не вживав ні 06.03.2026, ні напередодні. Відмовився з працівниками поліції їхати до медичного закладу, оскільки побоювався, що у випадку посадки до службового автомобіля його можуть доставити не лише до медичного закладу, а також до органів Військової служби правопорядку.
Захисник Кочин С. С. подав до суду клопотання про закриття провадження у даній справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення (а. с. 52 - 53), посилаючись на те, працівники поліції спочатку запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу. Таким чином, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки висловив згоду на його проведення. Після цього працівники поліції фактично змінили характер своїх вимог та, не провівши належного огляду на місці, почали наполягати вже на проходженні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, посилаючись на ознаки, які об`єктивно відеозаписом не підтверджуються. Отже, мала місце не відмова від проходження огляду, а незгода особи із подальшою необґрунтованою вимогою про поїздку до медичного закладу. Така зміна поліцейськими характеру підозри — від алкогольного сп`яніння до наркотичного — без належно зафіксованих і підтверджених підстав свідчить про суперечливість та неналежність доказів сторони обвинувачення. Працівники поліції формально озвучили нібито ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук; звужені зіниці, що нібито не реагують на світло. Разом із тим, на відеозаписі такі ознаки об`єктивно не фіксуються, поліцейськими вони лише словесно проговорюються; жодних належних доказів існування таких ознак матеріали справи не містять. були відсутні. О 14:47:01 після зупинки транспортного засобу працівники поліції вимагали пред`явлення документів, при цьому поведінка працівників поліції, їх спілкування між собою в службовому автомобілі, що зафіксовано на відеозаписі, об`єктивно створювали у ОСОБА_1 реальні та обґрунтовані побоювання, що у випадку посадки до службового автомобіля його можуть доставити не лише до медичного закладу, а також до органів Військової служби правопорядку. За таких обставин дії працівників поліції мають ознаки провокативного штучного створення підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин дії працівників поліції мають ознаки провокативного штучного створення підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. Лабораторне дослідження встановило відсутність у крові ОСОБА_1 будь-яких наркотичних речовин. Вказаний доказ спростовує: припущення про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння; достовірність проголошених поліцейськими "ознак сп`яніння"; обґрунтованість направлення на медичний огляд. Всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Також поліцейськими було допущено порушення спеціальної процедури щодо військовослужбовців, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що було відомо поліцейським до складання протоколу згідно даних відеозапису (15:20:16), а відповідно до ст. 235-1 КУпАП протоколи щодо військовослужбовців складаються Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його захисника Кочина С. С., суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Пункт 2.5. ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкції).
У відповідності з положеннями ч. ч. 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Така ж процедура передбачена п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2015 року № 1103, п.7 розділу І вищевказаної Інструкції. 
Пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції, а тому невиконання водієм транспортного засобу вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, яка входить до кола його повноважень, не може бути визнано правомірним, навіть якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною.
Згідно пункту 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, згідно з вимогами вказаної Інструкції огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5  ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2026 року серії ЕПР1 № 607761 (а. с. 1), який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; при цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , який в графі пояснення зазначив "не згоден",
- даними відеозапису з бодікамер поліцейських (на оптичному диску – а. с. 9), якими зафіксовано керування 06.03.2026 о 14:47 ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинки останнього працівниками поліції, після чого водію повідомлено причину зупинку, а саме, автомобіль мав ознаки ДТП (14:48:18); о 14:54:20 поліцейський за допомогою ліхтарика перевірив реакцію зіниць очей водія, після чого озвучив ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці водія не реагують на світло; працівником поліції неодноразово (в т. ч. о 14:55, 14:56:06, 14:57:26) було запропоновано водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікарні, на що водій о 14:59:18 відмовився від проходження огляду, поліцейський роз`яснив водію наслідки такої відмови; о 15:00:00 поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 права. На чергову пропозицію проїхати до лікарні о 15:25:00 водій знову відмовився, відповівши, що не поїде на огляд. О 15:28:50 оголошено та вручено ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення.
Із вищевказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 що у разі його відмови від проходження такого огляду на нього буде складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП, а відтак, суд сприймає відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я як таку, що була вчинена ним добровільно на підставі власних переконань та суджень.
Суд звертає увагу на те, що сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою. 
Захисник, обгрунтовуючи клопотання про закриття провадження у справі посилається на те, що дії працівників поліції були провокаційними для створення умов, щоб зафіксувати відмову ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки попередньо працівники поліції спочатку запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився, таким чином, не відмовлявся від проходження огляду, після чого працівники поліції фактично змінили характер своїх вимог та, не провівши належного огляду на місці, почали наполягати вже на проходженні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, посилаючись на ознаки, які об`єктивно відеозаписом не підтверджуються. 
Суд критично ставиться до вказаних доводів захисника, оскільки матеріалами справи не підтверджено незаконних дій працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 , які б могли його спровокувати до відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Фактично з відеозапису вбачається, що дійсно один з поліцейських запитав, ОСОБА_1 , чи пройде той огляд на стан алкогольного сп`яніння (о 14:53:50), інший поліцейський запропонував водію дихнути на нього (14:54:00), після чого перевірив реакцію зіниць очей на світло (14:54:10) та наявність тремтіння пальців рук (14:54:18). Лише після цього ОСОБА_1 поліцейським о 14:54:20 було озвучено ознаки наркотичного сп`яніння, а потім запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі.
Посилання захисника та ОСОБА_1 на ту обставину, що такі дії поліцейських створювали у останнього реальні та обґрунтовані побоювання, що у випадку посадки до службового автомобіля його можуть доставити не лише до медичного закладу, а також до органів Військової служби правопорядку, не надавало йому підстав для невиконання вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Кочина С. С. на те, що вимога працівників поліції щодо необхідності проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є необґрунтованою та незаконною, про що свідчать копії результатів досліджень висновок лікаря КНП "Рокитнянська багатопрофільна лікарня" від 17.03.2026 (а. с. 61) та результати лабораторних досліджень відділу токсикологічних досліджень КНП "Київська міська клінічна лікарня № 10" від 10.03.2026 № 490 (а. с. 60 зв.) та від 11.03.2026 № 359 (а. с. 60), є неспроможними з огляду на наступне.
Відповідно до п. 9 розділу ІІ вищевказаної Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Та обставина, що ОСОБА_1 того ж дня самостійно здав аналіз на визначення наркотиків у сечі та в крові і результати дослідження виявилися негативними (а. с. 60, 60 зв.), також не є підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Відсутність в матеріалах справи даних про відсторонення особи від керування транспортним засобом, на що звернув увагу суду захисник в судовому засіданні, сама по собі не свідчить про те, що такого відсторонення не було та не спростовує викладених в протоколі обставин.
Захисник, обгрунтовуючи недопустимість доказів, посилається також на порушення спеціальної процедури щодо військовослужбовців із зазначенням, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем (а. с. 54 - 55, 58), про що було відомо поліцейським до складання протоколу згідно даних відеозапису (15:20:16), а відповідно до ст. 235-1 КУпАП протоколи щодо військовослужбовців складаються Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України.
Щодо вказаних доводів суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції по дорозі до с. Антонівка (500 метрів) під час керування транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 ,  тобто поза межами території будь-якої військової частини. Більш того, як вказував захисник під час розгляду справи ОСОБА_1 на час зупинки 06.03.2026 перебував у статусі СЗЧ, тобто обов`язки військової служби на момент зупинки не виконував. Вказана обставина підтверджується доданим до клопотання захисника приписом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.04.2026 (а. с. 54 - 55) та доповіддю ВЧ НОМЕР_2 (а. с. 58-59).
Аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, отже посилання захисника на порушення спеціальної процедури щодо військовослужбовців є помилковими.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини в скоєнні порушення, передбаченого п. 2.5 ПДР України, є способом його захисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних доказів, їх фальсифікації, захисником ОСОБА_1 – Кочином С. С. не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні. Наведені захисником в клопотанні доводи не містять достовірних даних про те, що поліцейськими були порушені вимоги ст. 266 КУпАП і підзаконних нормативних актів.
З урахуванням викладеного вищенаведені докази є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою. 
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому суд дійшов висновку про наявність в діях останнього складу вказаного правопорушення.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, не встановлено. 
Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суд дійшов висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Відповідно ст. 40-1 КУпАП з  ОСОБА_1  слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 665.60 гривень.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285, 287 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України 
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження»

Суддя         Н. М. Марущак