ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 року	справа № 380/4854/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) із вимогами:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації – різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у розмірі 2176,69 грн на місяць за період з 01.03.2018 по 04.02.2020 включно;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію – різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у розмірі 2176,69 грн на місяць за період з 01.03.2018 по 04.02.2020 включно та виплатити із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.03.2018 по день фактичної виплати індексації.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з грудня 2015 року по 04.02.2020 включно позивач проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у відповідача. Здійснюючи нарахування та виплату позивачу поточної індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця березень 2018 року, відповідач не врахував вимоги абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), щодо нарахування так званої індексації - різниці, право на яку виникає тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір підвищення доходу є меншим за суму можливої індексації, визначеної в цьому місяці. Позивач наголошує, що станом на березень 2018 року (місяць законодавчого підвищення посадових окладів військовослужбовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704) індексація його грошового забезпечення, нарахована у лютому 2018 року, становила 2207,79 грн, тоді як підвищення доходу в березні 2018 року відбулося лише на 31,10 грн. З огляду на те, що розмір підвищення доходу є меншим за суму можливої індексації, у позивача з березня 2018 року виникло право на отримання індексації - різниці в сумі 2176,69 грн (2207,79 грн - 31,10 грн), яку відповідач протиправно не нараховував і не виплачував. Окрім того, позивач просить нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації. Вважаючи дії та бездіяльність відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою від 23.03.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив у повному обсязі. Зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі № 380/830/21, з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021, на відповідача вже покладено обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по лютий 2020 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року, який, за твердженням відповідача, виконано у повному обсязі у листопаді 2021 року. На підтвердження виконання посилається на копії особистих карток грошового забезпечення за 2018-2020 роки та платіжне доручення від 25.11.2021 № 645. Стверджує, що виплата індексації грошового забезпечення за вказаний період здійснювалась щомісячно (з грудня 2018 року у сумах від 71,08 грн до 216,51 грн), а тому, на думку відповідача, питання виплати індексації, розрахованої як різниця між сумою індексації у березні 2018 року і розміром підвищення доходу, вже вирішено. Щодо вимоги про компенсацію втрати частини доходів зазначив, що право на таку компенсацію виникає лише після набрання законної сили судовим рішенням у разі несвоєчасної виплати присудженої судом суми, а тому позовні вимоги у цій частині є передчасними. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд вивчив матеріали справи, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються, та встановив таке.
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) у спірний період з грудня 2015 року по 04.02.2020 включно проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується особистими картками грошового забезпечення та заробітної плати за 2015-2020 роки. Позивач має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 20.08.2015).
Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 10.01.2020 № 20-ОС полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 03.02.2020 № 38-ос ОСОБА_1 з 04.02.2020 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі № 380/830/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із березня 2018 року по лютий 2020 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року з відрахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі № 380/830/21 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 задоволено частково; рішення суду першої інстанції у частині визначення базовим місяцем січня 2008 року за період грудень 2015 - березень 2018 скасовано з ухваленням нової постанови про відмову у позові у цій частині, у решті рішення залишено без змін. Відтак обов`язок відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із березня 2018 року по лютий 2020 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року набрав законної сили.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі № 380/830/21 (залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2026) прийнято звіт відповідача про виконання судового рішення. При цьому суд апеляційної інстанції у постанові від 10.02.2026 зазначив, що дії відповідача щодо визначення конкретного розміру індексації грошового забезпечення, що виплачується на виконання рішення суду, є новими правовідносинами, оцінка правомірності яких може бути предметом нового судового провадження.
Відповідно до Довідки про виплачену індексацію за період із 01.07.2015 по 04.02.2020 відповідач у період з березня 2018 року по 04.02.2020 включно нараховував та виплачував позивачу поточну індексацію з урахуванням березня 2018 року як місяця, з якого здійснюється обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком, фактична виплата якої проводилась щомісячно, починаючи з грудня 2018 року (грудень 2018 - лютий 2019 - по 71,08 грн; березень - червень 2019 - по 134,47 грн; липень - листопад 2019 - по 206,72 грн; грудень 2019 - січень 2020 - по 216,51 грн; лютий 2020 - 29,86 грн). Водночас індексацію - різницю (абзаци 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078) за період з 01.03.2018 по 04.02.2020 відповідач не нараховував і не виплачував.
Позивач вважає протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації - різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.02.2020, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин 2, 3 статті 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку № 1078.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» № 2017-III від 05.10.2000 індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що згідно зі статтею 19 цього Закону є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд (зокрема, у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19), індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Відтак індексація є складовою грошового забезпечення та підлягає нарахуванню і виплаті військовослужбовцям, зокрема позивачу.
При цьому суд зазначає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2208/17.
Щодо доводів відповідача про те, що вимоги позивача про виплату індексації - різниці вже були предметом розгляду у справі № 380/830/21 та виконані відповідачем, суд зазначає таке.
У справі № 380/830/21 предметом перевірки була правомірність нарахування та виплати позивачу поточної індексації грошового забезпечення, а судовими рішеннями відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період із березня 2018 року по лютий 2020 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року. Питання наявності у позивача права на окремий вид індексації - так звану індексацію-різницю, передбачену абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, та конкретний її розмір у тій справі по суті не вирішувалися. Більше того, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 10.02.2026 у справі № 380/830/21 прямо вказав, що дії відповідача щодо визначення конкретного розміру індексації грошового забезпечення є новими правовідносинами, оцінка правомірності яких може бути предметом нового судового провадження.
Аналогічного підходу дотримується Верховний Суд, який у своїх постановах (зокрема, від 15 грудня 2022 року у справі № 460/3473/21, від 28 лютого 2025 року у справі № 520/22702/24, від 20 червня 2025 року у справі № 520/14650/24) виходить із того, що питання правильності обчислення суми індексації може бути предметом окремого судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності її обчислення можуть бути заявлені окремим позовом; при цьому моментом виникнення спірних правовідносин є ймовірне порушення прав позивача після виплати відповідачем індексації грошового забезпечення, з розміром якої позивач не погоджується.
За таких обставин подання позивачем цього позову про нарахування та виплату індексації - різниці є належним способом захисту, а доводи відповідача про повторність та виконаність вимог суд відхиляє як необґрунтовані.
Щодо суті позовних вимог про нарахування та виплату індексації - різниці за період з 01.03.2018 суд зазначає таке.
У зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та інших доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових), то після прийняття Постанови № 1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) (пункт 5 Порядку № 1078).
У редакції Постанови № 1013 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:
«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів)… не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…».
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078 додатково вказує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
У постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21 Верховний Суд виснував, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації - різниці. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної. У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів коло обставин, які є істотними для справи, факти, що підлягають встановленню, характер спірних правовідносин та матеріальний закон, який їх регулює, залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Системний аналіз пункту 1, абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання. Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації - різниці, які встановлені абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. У зв`язку з підвищенням у березні 2018 року доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 30.11.2023 у справі № 420/5384/23, від 03.04.2024 у справі № 420/8465/23.
Суд зазначає, що з огляду на абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації - різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, для застосування наведених положень Порядку № 1078 та встановлення наявності/відсутності у позивача права на індексацію - різницю суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (друге речення абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 1078).
При цьому суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.09.2025 у справі № 140/16566/21, відповідно до якого при визначенні розміру підвищення доходу необхідно врахувати весь розмір грошового забезпечення, нарахований у лютому та березні 2018 року відповідно (окрім складових, які мають разовий характер), а не лише розмір посадового окладу.
Згідно з інформацією, відображеною в особистій картці грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 за 2018 рік, грошове забезпечення (грошовий дохід) позивача у лютому 2018 року становило 13423,20 грн, а у березні 2018 року становило 13454,30 грн.
Суд звертає увагу, що при визначенні складових грошового забезпечення для порівняння доходу за лютий та березень 2018 року визначальним є факт виплати у конкретних місяцях складових грошового забезпечення, а не період, за який вони нараховані (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.11.2021 у справі № 240/5760/19, від 14.11.2021 у справі № 240/12040/19, від 04.04.2024 у справі № 160/4155/22). Виплачена позивачу у лютому 2018 року та у березні 2018 року у складі місячного грошового забезпечення щомісячна додаткова грошова винагорода у розумінні норм Податкового кодексу України є його загальним місячним доходом саме у місяці її виплати, а тому правомірно врахована судом у складі грошового доходу відповідного місяця.
Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) у зв`язку із підвищенням на законодавчому рівні посадових окладів військовослужбовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 становить 31,10 грн (13454,30 грн - 13423,20 грн).
Станом на березень 2018 року (місяць законодавчого підвищення посадових окладів військовослужбовцям) індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 , нарахована у лютому 2018 року, становила 2207,79 грн, що підтверджується Довідкою про виплачену індексацію за період із 01.07.2015 по 04.02.2020 та особистою карткою грошового забезпечення за 2018 рік. Зазначена сума індексації (2207,79 грн) і є сумою можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 році (Б).
Отже, розмір підвищення доходу (А) - 31,10 грн - є меншим від суми можливої індексації в березні 2018 року (Б) - 2207,79 грн, а тому відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 позивач набув право з березня 2018 року на отримання індексації - різниці, що визначається як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) та становить: 2207,79 грн - 31,10 грн = 2176,69 грн.
Враховуючи те, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, і протягом спірного періоду чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців не відбувалося, відповідно до абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 відповідач був зобов`язаний нараховувати й виплачувати позивачу щомісячно суму індексації - різниці у розмірі 2176,69 грн, починаючи з 01.03.2018 по 04.02.2020 включно.
Щодо визнання бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації - різниці за період з 01.03.2018 по 04.02.2020 є протиправною.
Стосовно способу захисту порушеного права позивача суд звертає увагу на таке.
Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31.05.2021 у справі № 420/7110/19 зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу). Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
З огляду на викладене, а також враховуючи, що розрахунок індексації є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, належним та ефективним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію - різницю грошового забезпечення за спірний період з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Згідно з наведеним вище розрахунком загальна сума індексації - різниці, на яку має право позивач за період з 01.03.2018 по 04.02.2020 включно, обчислюється шляхом множення щомісячної суми індексації - різниці (2176,69 грн) на кількість повних місяців спірного періоду та з урахуванням неповного місяця лютого 2020 року, та підлягає виплаті з відрахуванням раніше виплачених сум поточної індексації.
Отже, з метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію - різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.02.2020 включно у розмірі 2176,69 грн на місяць, з урахуванням вимог абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 та з відрахуванням раніше виплачених сум індексації.
З приводу зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб суд зазначає таке.
Відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44), грошова компенсація виплачується громадянам України, які мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим зі служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Оскільки індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, її нарахування та виплата має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44. Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 27 червня 2024 року у справі № 580/602/22, від 10 жовтня 2024 року у справі № 500/8015/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/6610/24.
Враховуючи наведене, суд вважає, що нарахування та виплату позивачу індексації - різниці грошового забезпечення необхідно проводити з урахуванням пункту 2 Порядку № 44.
Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.03.2018 по день фактичної виплати індексації суд зазначає таке.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-III та пунктом 5 Порядку № 159 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Суд зазначає, що компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка фактично виплачена позивачу, та в місяць виплати такої заборгованості. Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.07.2018 у справі № 404/6317/16-а.
Оскільки на час вирішення цього спору заборгованість з виплати індексації - різниці позивачу ще не виплачена, а строк такої виплати, що визначатиме момент виникнення права на компенсацію, не настав, задоволення позову в цій частині свідчило б про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить завданням та принципам адміністративного судочинства. Відтак позовні вимоги в частині нарахування компенсації втрати частини доходів є передчасними і задоволенню не підлягають.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Ураховуючи, що позивач у цій справі звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, доказів понесення інших судових витрат останнім не надано, тому такі в силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації - різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, за період з 01.03.2018 по 04.02.2020 включно.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію - різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.02.2020 включно у розмірі 2176,69 грн на місяць, з урахуванням вимог абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із відрахуванням раніше виплачених сум індексації, а також із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.