ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

28 травня 2026 року	Справа №160/37160/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі КНП "Міська клінічна лікарня №16" ДОР (відповідач-2), ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач-3) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі КНП "Міська клінічна лікарня №16" ДОР (відповідач-2), ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач-3), в якому позивач просить суд (з урахуванням уточненого позову):
- визнати протиправним та скасувати висновок Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в особі КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 16» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано придатним до військової служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в частині призову та направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проходження військової служби за мобілізацією до ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову Частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він пройшов ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 16» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та наразі він знаходиться у Військовій частини НОМЕР_1 . Позивачем зазначено, що фактично він не пройшов обстеження Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , а направлення на ВЛК взагалі не має його підпису, або підписано невстановленою особою замість позивача. Більше того, на момент мобілізації позивачу не було попередньо вручено ані «направлення на проходження ВЛК», ані «повістка про направлення для проходження служби/мобілізаційне розпорядження». Також, вказує на те, що ВЛК жодним чином не було проведено в повному обсязі, зокрема не було проведено обстеження ЕКГ (всупереч вимогам чинного законодавства). Тобто, фактично позивача примусово позбавили волі співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 , силоміць доставили на проходження ВЛК (яку позивач пройшов фактично за 15 хвилин), та в той же день (без попереднього вручення під підпис повістки (оповіщення про направлення на службу), без вручення довідки ВЛК) позивача було доставлено до Військової частини НОМЕР_1 , при цьому його родичів не повідомлено про фактичне викрадення позивача. З наведеного вбачаються суттєві порушення норм ЗУ «про мобілізацію та мобілізаційну політику», ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та Постанови КМУ № 560.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином засвідчені копії: наказу про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , всіх інших документів, які були складені ІНФОРМАЦІЯ_6 стосовно позивача. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчену копію: наказу про зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 до списків ВЧ, всіх інших документів, які були складені ВЧ НОМЕР_1 стосовно позивача.
Від КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 16» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що ВЛК КНП “МКЛ №16” ДМР сформована при ІНФОРМАЦІЯ_7 і жодного відношення до здійснення медичного огляду Позивача ОСОБА_1 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 20.12.2025р. немає взагалі. У власному позові Позивач помилково зазначає, що його було згідно висновку ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано придатним до військової служби, при цьому він з не зрозумілих підстав власні позовні вимоги в цій частині звертає на адресу КНП “МКЛ №16” ДМР, яка перебуваючи в межах Шевченківського району жодного відношення до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 немає. За результатами медичного огляду ОСОБА_1 всі медичні документи/висновок ВЛК, що були створені позаштатною ВЛК КП “ ДОКЛ ім. І.І. Мечникова» ДОР» в одному примірнику у той же день були передані на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 для долучення до матеріалів особової справи військовозобов`язаного, де і перебувають до теперішнього часу. Таким чином, позовні вимоги Позивача в частині вимог стосовно КНП “МКЛ № 16” ДМР, як сторони судового процесу взагалі не підлягають жодному розгляду та задоволенню.
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що після прийняття позивача на військову службу, порядок та підставі його звільнення з військової служби регулюється виключно Законом України №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року (далі - Закон), а саме п. 2 ч. 4 статті 26 Закону. Жодних посилань або обґрунтувань на наявність у позивача підстав, визначених п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону, в позові не міститься, а тому і немає достатніх правових підстав для задоволення позову в частині, що стосується рішень відповідача та зобов`язання його виключити позивача зі списків військової служби. На дату подання позову від позивача до відповідача рапортів про звільнення з військової служби із доданням документів, які є підставами для звільнення, не надходило.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач 2 не надав жодного додаткового документу, який підтверджують законність проведеної мобілізації та відповідність чинному законодавству та чи був винесений наказ про зарахування позивача до особового складу в/ч НОМЕР_1 , який витребовувався судом, зокрема ані позивач, ані його адвокат так і не побачили вказаного наказу У відзиві Відповідач 2 стверджує, що оскаржуваний наказ вичерпав свою дію фактом виконання, а тому не може бути скасований. Сторона позивача наголошує, що зазначені твердження є маніпулятивними. Натомість, актуальна судова практика Третього апеляційного адміністративного суду чітко визначає, що незаконна мобілізація є підставою для скасування наказу та звільнення військовослужбовця, незалежно від факту зарахування до частини.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року продовжено строк розгляду справи на 90 днів.
Від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 20.12.2025 року під час здійснення заходів оповіщення, відповідно до Довідки про доставлення громадянина до ТЦК та СП позивача було о 18:18 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 працівником поліції ОСОБА_2 (жетон № 0201163) як порушника правил військового обліку. На виконання пункту 6 Порядку 560, під час здійснення заходів призову на військову службу позивача, в ІНФОРМАЦІЯ_1 складено анкету, сформовано направлення на ВЛК № 6134292, спрямовано та проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 , результати якого зафіксовані в карті обстеження та медичного огляду, складено Довідку військово-лікарської комісії № 2025-1220-1940-4784-7 від 20.12.2025. Таким чином, проведеними заходами призову на військову службу було встановлено, що позивач на 20.12.2025 року перебував на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_9 , за станом здоров`я визнаний придатним до військової служби, підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не мав та з відповідними заявами не звертався, не був заброньованим за місцем роботи, підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 20.12.2025 позивач призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , відправлений до військової частини НОМЕР_1 згідно поіменного списку №1/8685 від 20.12.2025.
Від позивача надійшла відповідь на відзив.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_4 від 22.04.2005р.
Згідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_1 20.11.2009 року визнаний непридатним у мирний час, обмежено здатний у військовий час.
Згідно довідки про доставлення (супроводження) громадянина (ки) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 доставлений 20.12.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_10 через порушення ВО з 30.07.2025 по 29.07.2026.
20.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_11 сформовано направлення Голові ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 №6134292 на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого останній направляється для визначення придатності до військової служби. Дата початку огляду 20.12.2025р.
Згідно довідки ВЛК №2025-1220-1940-4784-7 від 20.12.2025, ОСОБА_1 проведено медичний огляд "ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 20.12.2025". Діагноз: Здоровий. На підставі статті графи ІІ розкладу хвороб, графи 3 ТДВ Придатний до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення.
20.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 складено поіменний список військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_13 і відправлені у складі команди " НОМЕР_1 " №1/8685: п.1 солдат ОСОБА_1 , 1988 р.н., ВОС 999097, ІНП НОМЕР_6 , ВЛК 20.12.2025 придатний, рекомендується до проходження військової служби.
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.12.2025 №3340/М "Про призов військовозобов`язаних, резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" наказано: 1. Нижчепойменованих військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до поіменного списку №1/8685 від 20.12.2025 призвати на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправити до ВЧ НОМЕР_1 : 1. солдат ОСОБА_1 , 1988 рн., ВОС 999097, РНОКПП НОМЕР_3 .
21.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 направлено командиру ВЧ НОМЕР_1 лист №1248/3874, згідно якого надсилається поіменний список військовозобов`язаних які призвані ІНФОРМАЦІЯ_11 і відправлені у складі команди НОМЕР_1 вих.№1/8685 від 20.12.2025.
Вважаючи протиправним висновок ВЛК, дії відповідача-3 щодо призову позивача на військову службу та направлення для проходження військової служби ВЧ НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент виникнення спірних у цій справі відносин, як станом і на час розгляду судом цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - Указ №69/2022).
Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, в редакції станом на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби та дотримання правил військового обліку.
Частиною п`ятою статті 1 Закону №2232-XII встановлено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії.
Відповідно до абзаців 1-4 частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України №402 від 14 серпня 2008 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі – Положення №402 в редакції на час виникнення спірних відносин).
Так, згідно з абзацом 1 пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби (абзаци другий-п`ятий пункту 1.2 глави 1 розділу I Положення №402).
Згідно з абзацами 1, 2, 4, 8, 9 пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Документація, яка створюється (заповнюється) в процесі військово-лікарської експертизи, ведеться в паперовій або в електронній формі. Документування в електронній формі проводиться із застосуванням удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, електронної печатки та електронної позначки часу. Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Відповідно до пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону. Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія (ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Згідно з підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Згідно абзацу 5 підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Підпунктом 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення №402 встановлено, що постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Згідно з підпунктом 2.5.11 пункту 2.5 розділу І Положення №402 документи позаштатних ВЛК скріплюються печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені.
Відповідно до підпунктів 2.8.1., 2.8.2 пункту 2.8 розділу І Положення №402 ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП. Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та Севастопольська міська ВЛК. Роз`яснення ВЛК регіону та ЦВЛК з питань військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК ТЦК та СП. ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
Згідно з підпунктами 2.8.3, 2.8.4 пункту 2.8 розділу І Положення №402 ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону. На ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.
Разом з тим, згідно з підпунктами 3.3 та 3.4 глави 3 розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_15 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Отже, для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених пунктом 1.1 розділу І Положення №402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. ВЛК регіону мають право приймати постанови згідно з Положенням №402, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Разом з цим, як встановлено абзацом 4 пункту 3.13 глави 3 розділу II Положення №402, у спірних та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Тобто, оскарженню у судовому порядку підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Як вбачається зі встановлених у даній справі обставин, виникнення цього спору, фактично, обумовлене неналежним та протиправним, на думку позивача, проведенням медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_12 , внаслідок якого ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. Результат проведеного огляду оформлено довідкою ВЛК від 20 грудня 2025 року №2025-1220-1940-4784-7.
Матеріалами справи підтверджується, що позивача було оглянуто відповідними лікарями, міститься інформація щодо результатів медичного огляду, дата та підпис лікарів, що відображено в розділі 9 картки медичного огляду військовозобов`язаного позивача по даній справі, яка була надана відповідачем на виконання вимог ухвали суду.
В межах адміністративного процесу суд не може надавати оцінку діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб, оскільки суд не є фахівцем у медичній галузі.
Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі № 806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію конкретних статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Так, згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, де зроблено правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Зокрема слід зазначити, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він має право звернутися до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови з підстав наявних хвороб позивача.
Із врахуванням зазначено, вищезазначені підстави позивача не є підставою для задоволення позовних вимог.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку обґрунтованості прийняття певного висновку, оскільки як зазначено вище, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка обґрунтованості висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року (справа №814/2722/16), від 12 лютого 2021 року (справа №820/5570/16).
Суд не володіє спеціальними медичним знаннями, необхідними для надання оцінки висновкам ВЛК про стан здоров`я військовозобов`язаного та ступінь придатності його до військової служби, оскільки це є суто питання медичної сфери. Законодавством передбачена можливість оскарження рішення ВЛК до ВЛК вищого рівня або безпосередньо до Центральної ВЛК. Саме ці органи військово-лікарської експертизи наділені повноваженнями переглядати по суті висновки ВЛК нижчого рівня.
Беручи до уваги ті обставини, що перевірка рішень ВЛК районного (міського) ТЦК та СП на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали (належних доказів відносно цього не надано), суд констатує ненадання позивачем доказів дотримання ним вимог Положення №402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду.
Аналогічної позиції при вирішенні подібних спірних відносин дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд, зокрема, у справах №560/8619/24 (постанова від 05 лютого 2025 року) та №560/3301/24 (постанова від 04 квітня 2025 року).
Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача, якими він обґрунтовує протиправність рішення ВЛК, оформленого довідкою від 20 грудня 2025 року №2025-1220-1940-4784-7. Такі виходять за межі дослідження судом питання про законність дій (рішення) суб`єкта владних повноважень в контексті дотримання останнім норм матеріального права, натомість вимагають вирішенням судом питання про правильність чи неправильність установленого позивачу діагнозу, що належить до компетенції спеціалістів у відповідній медичній сфері.
Також суд звертає увагу на те, що під час проведення медичного огляду позивача була сформована картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 відповідно до положень пункту 3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення №402.
Зокрема, до її складу входили хірург, терапевт, невропатолог, психіатр, офтальмолог, лор. 
Кожним із названих спеціалістів наведені висновки про придатність позивача до військової служби, проставлені відповідні підписи та печатки у картці обстеження ОСОБА_1 .
Наведене спростовує твердження позову про те, що під час медичного огляду позивач не проходив медичне обстеження. 
Стосовно вимог позову про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в частині призову та направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проходження військової служби за мобілізацією до ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 ; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
У контексті наведеного варто наголосити і на тому, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23.
З аналогічних міркувань суд відмовляє і в задоволенні вимог позову про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 .
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки в позові відмовлено повністю.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1) (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі КНП "Міська клінічна лікарня №16" ДОР (відповідач-2) (код ЄДРПОУ 01984624), ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач-3) (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова