КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/64094/25-п Головуючий в суді І інстанції Білоцерківець О.А.
Провадження № 33/824/2560/2026 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Борсуківської Катерини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 535321 від 08.12.2025 року - 08 грудня 2025 року о 21 год. 30 хв. у м. Київ, по вул. Курганівська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SaipaTiba», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці за допомогою приладу «Alcotest Drager», або у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави в сумі 665 грн 60 коп. на підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 08 квітня 2026 року адвокат Борсуківська К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Крім того, одночасно із апеляційною скаргою адвокат Борсуківська К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заявила клопотання, у якому порушила питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку адвокат Борсуківська К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, а дізнався про результат з Єдиного державного реєстру судових рішень 03 квітня 2026 року, після чого 06 квітня 2026 року між адвокатом Борсуківською К.О. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги, відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.
Доводи апеляційної скарги адвокат Борсуківська К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , обгрунтовувала тим, що ОСОБА_1 було дотримано вимоги п. 2.5 ПДР України, адже на вимогу працівника поліції останній пройшов у встановленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 08 грудня 2025 року о 21 год. 30 хв..
Захисниця ОСОБА_1 - адвокат Кубрак Ю.В., у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Пояснила, що працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 жодної ознаки алкогольного сп`яніння та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Крім того, адвокат Кубрак Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні заявила клопотання про зупинення апеляційного провадження, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем.
Вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки інтереси ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції представляють два адвокати, які мають можливість забезпечити належний захист його прав. Крім того, положення статті 268 КУпАП не забороняють розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови дотримання вимог закону щодо її належного повідомлення та забезпечення права на захист.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, доводи адвоката Борсуківська К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2026 року на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованими.
У переданих судом першої інстанції матеріалах справи наявний супровідний лист від 18.03.2026 року про направлення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 на його поштову адресу: м. Київ, вул. М. Закревського, 63 (а.с. 51), однак у матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо отримання останнім зазначеного поштового відправлення. 
З наявної загальновідомої інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст оскаржуваної постанови був надісланий судом до реєстру 31.03.2026 року, зареєстрований 02.04.2026 року, а забезпечено надання загального доступу 02.04.2026 року.
Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.
Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Борсуківській К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2026 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 535321 від 08.12.2025 року, з якого вбачається, що 08 грудня 2025 року о 21 год. 30 хв. у м. Київ, по вул. Курганівська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Saipa Tiba», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці за допомогою приладу «Alcotest Drager», або у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1-2);
- у результаті тестування на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 08.12.2025 року о 21 год. 23 хв. проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6820, прилад № ARJL-0269, принтер № ARJK-0459, тест № 4083, результат тестування - 2,76‰. Вбачається, що ОСОБА_1 не погодився із вказаним результатом (а.с. 4-5);
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, тремтіння пальців рук. У графі: «результати огляду на стан сп`яніння» зазначено: «2,76‰». У графі: «з результатами згоден» зазначено: «не згоден» (а.с. 6);
- у направленні на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до КНП «КМКЛ № 10» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до змісту якого виявлено такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с. 7);
- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6306651 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки водій, керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора (а.с. 8);
- у інформації з системи «АРМОР» щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 9);
- на відеозаписі «535321» із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції № 472999 та № 473970, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі відображено зупинку транспортного засобу «Saipa Tiba», д.н.з. НОМЕР_1 на узбіччі проїжджої частини з увімкненим сигналом аварійної зупинки. Патрульним поліції було повідомлено водієві причину зупинки, а саме проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, з чим останній погодився (момент відеозапису з 0:00:50). У ході спілкування з ОСОБА_1 патрульним поліції було виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим висловлено вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що водій висловив згоду (момент відеозапису з 0:02:43). На моменті відеозапису з 0:03:50 зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку, у ході якого було встановлено, що водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний - 2,76‰, з чим ОСОБА_1 спочатку погодився (момент відеозапису з 0:05:33). Однак, у процесі ознайомлення із роздрукованим результатом огляду ОСОБА_1 повідомив, що не погоджується з таким, у зв`язку з чим поліцейським було запропоновано останньому проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, від чого водій відмовився (момент відеозапису з 0:10:14). Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 правові наслідки відмови від проходження медичного огляду (момент відеозапису з 0:11:14) та повідомили про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з недотриманням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. На долученому до матеріалів справи відеозаписі відображено процедуру ознайомлення водія з матеріалами справи про адміністративного правопорушення (момент відеозапису з 1:43:27). Крім того, зафіксовано момент роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (момент відеозапису з 0:42:44) (а.с. 10).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виявлені працівниками поліції 08 грудня 2025 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 3-4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 08 грудня 2025 року за участю ОСОБА_1 .
Так, з відеофайлу вбачається, що патрульний поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, у зв`язку з його незгодою з результатами огляду на місці зупинки, на що останній висловив відмову без будь-якого тиску та примусу.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 було дотримано вимоги п. 2.5 ПДР України, адже на вимогу працівника поліції останній пройшов у встановленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
З наявного у матеріалах справи відеозапису з боді-камер патрульних поліції вбачається, що ОСОБА_1 , пройшовши огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», не погодився із його результатом, у зв`язку з чим останньому було запропоновано у встановленому законом порядку проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, однак водій висловив відмову без тиску та примусу. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 не виконав встановлений законом обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Відтак у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На фрагменті відеозапису з 00:11:14 зафіксовано, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за своїми правовими наслідками прирівнюється до керування транспортним засобом у стані сп`яніння. У зв`язку з цим поліцейський також повідомив, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене зазначеною нормою. 
За таких обставин доводи адвоката Кубрак Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про те, що останній не був повідомлений про правові наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, а тому є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 08 грудня 2025 року о 21 год. 30 хв., суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки описки у протоколі про адміністративне правопорушення щодо зазначення точного часу вчинення адміністративного правопорушення, не спростовують вчинення адміністративного правопорушення, не виправдовують дії ОСОБА_1 та носять суто технічний характер і ніяк не впливають на суть звинувачення у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, адже такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя, зокрема, невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, тому такі доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження за відсутності у діях події та складу правопорушення.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджено його ж поясненнями, які неодноразово зафіксовано на нагрудні відеокамери патрульних поліції. На фрагменті відеозапису з 0:01:15 водій погодився із повідомленою патрульним поліції причиною зупинки про те, що він проїхав на заборонений сигнал світлофору, що також підтверджено наявною у матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення. На моменті відеозапису з 0:09:40 ОСОБА_1 каже: «я спокійно їхав», а на моменті відеозапису з 0:10:43, коли патрульний поліції запитав у останнього: «а чому ви в стані алкогольного сп`яніння рухаєтесь на транспортному засобі», той відповів: «моя вина, я їду додому».
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що факт керуванням транспортним засобом встановлюється будь-якими фактичними даними, які в розумінні ст. 251 КУпАП є доказами.
Крім того, на початку відеозапису зафіксовано час зупинки транспортного засобу - 21:19. Згідно з роздруківкою результату огляду, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено о 21:23, а відповідно до направлення на медичний огляд час направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я становив 21:29.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що працівниками патрульної поліції було дотримано вимог законодавства щодо проведення огляду на стан сп`яніння та направлення водія до закладу охорони здоров`я в межах двогодинного строку з моменту зупинки транспортного засобу.
Суд апеляційної інстанції також не бере до уваги надані у судовому засіданні пояснення адвоката Кубрак Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про те, що водієві не було повідомлено ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про можливу наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер. Поліцейськими було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що було зазначено і у протоколі про адміністративне правопорушення, і у акті огляду на стан сп`яніння, і у направленні на огляд водія, що і стало підставою висунути вимогу про необхідність проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга адвоката Борсуківської К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Борсуківській Катерині Олександрівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Борсуківської Катерини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2026 року, залишити без задоволення. 
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «02» липня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко