ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/25041/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.10.2025 №134650040089 про відмову у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області включити до страхового стажу позивача такі періоди роботи у ТВП «Будівничий»: 01.01.2004-31.03.2004, 01.05.2004-31.05.2004, 01.08.2004-31.08.2004, 01.10.2004-31.12.2004, 01.01.2005-28.02.2005, 01.04.2005-31.12.2005, 01.01.2006-31.08.2006, 01.10.2006-30.11.2006, 01.03.2007-30.04.2007, 01.06.2007-31.12.2007, 01.01.2009-31.01.2009;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області включити до страхового стажу позивача такі періоди роботи у ТОВ «Будсервіс»: 01.11.2009-31.12.2009, 01.01.2010-30.04.2010, 01.07.2012-31.12.2012, 01.01.2013-28.02.2013, 01.01.2014-28.02.2014;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) з дня звернення до органів Пенсійного фонду України – з 29.09.2025.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.09.2025 після досягнення 60 років звернувся до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності заяву розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, яке 06.10.2025 прийняло рішення №134650040089 про відмову у призначенні пенсії, мотивувавши це відсутністю необхідного страхового стажу. Рішенням установлено, що страховий стаж позивача становить 30 років 6 місяців 13 днів, а необхідний для призначення пенсії у 60 років – 32 роки. Підставою неврахування 38 місяців роботи у ТВП «Будівничий» та 16 місяців роботи у ТОВ «Будсервіс» слугувала відсутність відповідних відомостей у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки весь цей час він офіційно працював за трудовою книжкою і не може нести відповідальності за те, що роботодавці не перераховували страхових внесків або не подавали відповідної звітності. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що за змістом ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється за даними реєстру застрахованих осіб. Спірні періоди роботи у ТВП «Будівничий» та ТОВ «Будсервіс» в реєстрі не відображені, інформація про сплату страхових внесків за вказані місяці відсутня. За таких підстав вважає, що оскаржуване рішення є правомірним і підстав для його скасування немає. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надійшов відзив на позовну заяву, який суд розцінює як пояснення щодо позову. Зазначає, що згідно зі ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж після 01.01.2004 обчислюється виключно за даними персоніфікованого обліку. Оскільки в реєстрі застрахованих осіб (форма ОК-5) відсутні відомості про роботу позивача у ТВП «Будівничий» та ТОВ «Будсервіс» у спірні періоди, а також дані про сплату страхових внесків, підстави для зарахування цього стажу відсутні. У зв`язку з цим відповідач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії правомірним і просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Ухвалою судді від 29.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням клопотання позивача справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
29.09.2025 позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV.
За принципом екстериторіальності, передбаченим п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі – Порядок №22-1), заяву з документами передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.10.2025 №134650040089 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж позивача на дату звернення становить 30 років 6 місяців 13 днів, що менше необхідних 32 років. До страхового стажу включено всі підтверджені документально та даними персоніфікованого обліку періоди роботи позивача.
Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5) ОСОБА_1 від 29.09.2025 та довідкою-розрахунком стажу за формою РС-право за номером пенсійної справи 134650040089, до страхового стажу позивача не зараховано такі періоди роботи у ТВП «Будівничий» (код ЄДРПОУ 20816034): 01.01.2004-31.03.2004, 01.05.2004-31.05.2004, 01.08.2004-31.08.2004, 01.10.2004-31.12.2004, 01.01.2005-28.02.2005, 01.04.2005-31.12.2005, 01.01.2006-31.08.2006, 01.10.2006-30.11.2006, 01.03.2007-30.04.2007, 01.06.2007-31.12.2007, 01.01.2009-31.01.2009, а також такі періоди роботи у ТОВ «Будсервіс» (код ЄДРПОУ 32562072): 01.11.2009-31.12.2009, 01.01.2010-30.04.2010, 01.07.2012-31.12.2012, 01.01.2013-28.02.2013, 01.01.2014-28.02.2014. Підставою неврахування визначено відсутність у реєстрі застрахованих осіб інформації про кількість днів страхового стажу та суми нарахованої заробітної плати за вказані місяці.
З трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що:
- з 24.09.1997 по 01.11.2009 він перебував у трудових відносинах з ТВП «Будівничий», де працював столяром (запис №7 від 24.09.1997 – прийнятий на роботу столяром; запис №8 від 01.11.2009 – звільнений за власним бажанням);
- з 01.11.2009 по 07.02.2015 – у ТОВ «Будсервіс» (запис №9 від 01.11.2009 – прийнятий, запис №10 від 07.02.2015 – звільнений).
Усі записи скріплені відповідними печатками підприємств, підписами уповноважених осіб та містять посилання на підстави внесення записів. У трудовій книжці немає відомостей, які б свідчили про переривання трудових відносин у спірні місяці.
Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.10.2025 №134650040089 про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – не менше 32 років.
Згідно зі ст.1 Закону №1058-IV страхові внески – це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники – це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004.
За змістом ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання ст.62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до ст.20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст.106 Закону №1058-IV відповідальність за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування покладається на страхувальників, банків, організацій, що здійснюють виплату і доставку пенсій, та їх посадових осіб.
Заходи впливу та стягнення за порушення законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, в тому числі за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків, передбачені ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі – Закон №2464-VI) і застосовуються виключно до страхувальників-роботодавців та їх посадових осіб.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що з 01.01.2004 умовою зарахування місяця до страхового стажу є щомісячна сплата страхових внесків у сумі не менше мінімального страхового внеску. Водночас обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків закон покладає виключно на страхувальника-роботодавця. Суб`єктом відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків відповідно до ст.106 Закону №1058-IV та ст.25 Закону №2464-VI є страхувальник, а не застрахована особа.
У постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 28.05.2021 у справі №591/3839/16-а, від 30.12.2021 у справі №348/1249/17 та від 27.07.2022 у справі №620/3754/18 Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві не повинна порушувати законні права та інтереси такої особи, зокрема її право на належне пенсійне забезпечення.
У постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не власне правильність записів у трудовій книжці.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає таке.
Позивач у період з 24.09.1997 по 01.11.2009 офіційно перебував у трудових відносинах з ТВП «Будівничий», а з 01.11.2009 по 07.02.2015 – з ТОВ «Будсервіс», що підтверджено записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 . Записи у трудовій книжці є хронологічно несуперечливими, скріплені печатками підприємств із кодом ЄДРПОУ 20816034 та 32562072 відповідно, підписами уповноважених осіб із посиланням на відповідні накази. Доказів, які б ставили під сумнів достовірність зазначених записів, матеріали справи не містять. Крім того, відповідач не надав жодних відомостей про те, що ТВП «Будівничий» чи ТОВ «Будсервіс» у спірні місяці припиняли свою діяльність, або що позивач у відповідні періоди не виконував трудових обов`язків.
Дані реєстру застрахованих осіб (Форма ОК-5) підтверджують, що обидва підприємства були зареєстровані як страхувальники у системі персоніфікованого обліку і за значну кількість місяців того ж періоду (в тому числі і в ті самі роки) дійсно сплачували страхові внески за позивача. Вказане додатково підтверджує факт перебування позивача у трудових відносинах із цими підприємствами.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що несплата страхових внесків за спірні місяці є порушенням, допущеним страхувальниками-роботодавцями, а не позивачем. Покладення на позивача негативних наслідків такого порушення у формі незарахування відповідних місяців до страхового стажу суперечить змісту ст.106 Закону №1058-IV та ст.25 Закону №2464-VI, які встановлюють відповідальність виключно страхувальника, а також загальному принципу недопустимості перекладання публічно-правової відповідальності на особу, яка не є суб`єктом відповідного порушення.
Таким чином, шляхом зіставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення. Натомість позивач підтвердив факт своєї зайнятості у ТВП «Будівничий» та ТОВ «Будсервіс» протягом усіх спірних місяців.
Отже, спірні періоди роботи у ТВП «Будівничий» (понад 3 роки) та у ТОВ «Будсервіс» (понад 1 рік), підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача. З урахуванням таких періодів страховий стаж позивача станом на 29.09.2025 становитиме понад 34 роки, що перевищує необхідні 32 роки за ч.1 ст.26 Закону №1058-IV для призначення пенсії за віком після досягнення 60 років у 2025 році. Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.10.2025 №134650040089 є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас, вирішуючи питання про найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступного.
Частиною 4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04.09.2021 у справі №320/5007/20, від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 та від 22.06.2023 у справі №480/4288/21.
Відповідач, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, виходив з того, що у нього відсутній необхідний для призначення цього виду пенсії страховий стаж – 32 роки. Разом з тим відповідачем, як органом, що призначає пенсії, не вимагалось дооформлення поданих позивачем документів для призначення пенсії, у тому числі заяви про призначення пенсії, чи подання додаткових документів. Тобто позивачем як суб`єктом звернення було дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії за віком.
Згідно з ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, передбачених законом.
Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем виконано всі умови, визначені законом для призначення пенсії, в силу вимог ст.ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту його порушених прав, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди роботи у ТВП «Будівничий» та ТОВ «Будсервіс» і призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV з 29.09.2025 (з дня звернення за призначенням пенсії).
Поряд з тим суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, рішенням якого відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Тож дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, який вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за його заявою від 29.09.2025, тобто Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 1211,20 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.10.2025 №134650040089 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області включити до страхового стажу ОСОБА_1 такі періоди роботи у Торгово-виробничому підприємстві «Будівничий» Жовківської споживспілки (код ЄДРПОУ 20816034): 01.01.2004-31.03.2004, 01.05.2004-31.05.2004, 01.08.2004-31.08.2004, 01.10.2004-31.12.2004, 01.01.2005-28.02.2005, 01.04.2005-31.12.2005, 01.01.2006-31.08.2006, 01.10.2006-30.11.2006, 01.03.2007-30.04.2007, 01.06.2007-31.12.2007, 01.01.2009-31.01.2009.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області включити до страхового стажу ОСОБА_1 такі періоди роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будсервіс» (код ЄДРПОУ 32562072): 01.11.2009-31.12.2009, 01.01.2010-30.04.2010, 01.07.2012-31.12.2012, 01.01.2013-28.02.2013, 01.01.2014-28.02.2014.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з дня звернення за призначенням пенсії – з 29.09.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область, 08500; код ЄДРПОУ: 22933548) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.