Справа № 273/878/26
Провадження № 1-кп/273/111/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026065550000024 від 13.03.2026 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоайдар Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:
13.03.2026 близько 02:00 години у ОСОБА_4 , який перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, яке відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належать ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 , без дозволу, без розриву в часі, діючи умисно, всупереч волі власника ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканність іншого володіння та житла власника та користувача, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, подолав перешкоду, а саме: за допомогою фізичної сили, відімкнув металеву ручку хвіртки та потрапив на огороджену парканом приватну територію земельної ділянки, де відразу підійшов до однієї з кімнат житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , в якому розбивши скло віконної рами за допомогою фізичної сили, проник в будинок, та тим самим порушив конституційне право на недоторканість житла ОСОБА_7 .
Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, вказав про вчинення кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що проник до будинку видавивши скло у вікні та ліг спати. Щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе належні висновки, просив суворо не карати. 
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просила суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вказала, що немає жодних претензій до обвинуваченого.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та зокрема те, що відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком.
Щодо особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, військовослужбовець, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4  не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєних правопорушень, та бути необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.162 КК України, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
Цивільний позов у справі не заявлений. Арешт на майно не накладався.
Судові витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України тапризначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.).
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4  не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1