П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3059/24-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович 
Суддя-доповідач - Сушко О.О. 
17 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О. 
суддів: Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Viva Trans7 s.r.o. до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про астосування адміністративно-господарського штрафу, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 11.06.2024 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області винесено постанову про застосування до VIVA TRANS 7 SRO адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн за порушення статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Підставою для її прийняття став акт перевірки від 11.06.2024, яким зафіксовано здійснення міжнародних перевезень без відповідного дозволу України за маршрутом «Кам`янець-Подільський – Зелена Гура».
Разом з тим, у матеріалах справи містяться дані про наявність дозволу АІ №014074, виданого іншому перевізнику, та договір оренди автобуса між іноземними суб`єктами, що використовувався під час перевезень.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-III), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Положення статті 53 Закону №2344-III передбачають, що організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
При виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати: (окрім іншого) дозвіл України.
Згідно абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту спірної постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу судом встановлено, що «VIVA TRANS 7 SRO (Чехія) допущено порушення: статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме здійснення міжнародних автомобільних перевезень за відсутності дозволу України по маршруту "Кам`янець - Подільський - Зелена - Гура".
При цьому, варто звернути увагу на те, що в матеріалах справи наявний дозвіл, який надавався також під час перевірки - АІ№014074 виданий перевізнику P-Trans Sp z o.o. (Республіка Польща), п.9 якого містить інформацію про те, що договір перевезень укладено із ТОВ «П-Транс», Україна.
Проаналізувавши наведе вище в сукупності в контексті встановлених обставин в справі, суд дійшов висновку про те, що 11.06.2024 р. міжнародні регулярні перевезення на міжнародному маршруті "Кам`янець - Подільський - Зелена - Гура" здійснював автомобільний перевізник P-Trans Sp. z o.o., якого і слід було перевіряти щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт на вказаному міжнародному маршруті, а не позивача, незважаючи на реєстрацію транспортного засобу за останнім. Позивачем в свою чергу надався лише транспортний засіб, а саме автобус марки SETRA, S 419 GT-HD, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 на якому безпосередньо здійснювались міжнародні перевезення пасажирів, в період з 02 січня 2024 року по 01 січня 2025 року в оренду у P-Trans Sp. z o.o., що підтверджується договором оренди автобуса від 02.01.2024 р., укладеного між ViVa Trans7 s.r.o. та P-Trans Sp. z o.o..
Отже, із наявних в справі матеріалів слід вказати, що 11.06.2024 р. міжнародні регулярні перевезення пасажирів між Україною, Республікою Польща та Чеською Республікою на маршруті "Кам`янець - Подільський - Зелена - Гура " здійснював автомобільний перевізник P-Trans Sp. z o.o.
З огляду на викладене, слід зазначити, що під час проведення перевірки відповідач неповно з`ясував та оцінив обставини спірних правовідносин, що також вплинуло на прийняття оскаржуваного рішення. Зокрема, як перевізника було визначено власника транспортного засобу ViVa Trans7 s.r.o., тоді як фактичне перевезення здійснювало P-Trans Sp. z o.o., який і пред`явив відповідний дозвіл під час перевірки. Водночас відповідачем не було належним чином досліджено та враховано правовідносини сторін, у тому числі факт укладення договору оренди автобуса, що мало бути відображено в акті перевірки.
Оцінивши встановлені у справі обставини, слід дійти висновку, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України. Під час перевірки та прийняття рішення відповідач неповно з`ясував фактичні обставини справи, зокрема безпідставно визначив перевізником власника транспортного засобу ViVa Trans7 s.r.o., тоді як фактичне перевезення здійснювалося P-Trans Sp. z o.o., який і пред`явив відповідний дозвіл.При цьому обставини щодо оренди транспортного засобу та пов`язаних із цим правовідносин відповідачем належним чином не досліджувалися та в акті перевірки не відображені. За таких умов оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з`ясування обставин справи, що є підставою для її скасування.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.