Справа № 177/3617/25
Провадження № 2/177/38/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
30 квітня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Коваль Н. В.
за участі:
секретаря судового засідання: Андрійчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про захист прав споживачів,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд кредитний договір укладений між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій з застосуванням наслідків недійсності правочину та зобов`язати відповідача зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою суду від 10.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 02.04.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення по справі, у яких проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 05.02.2021 між сторонами було укладено договір комплексного банківського обслуговування шляхом приєднання позивача до публічної пропозиції банку, що за змістом ст. 634 ЦК України підтверджується власноручним підписом позивача на відповідній заяві. Підписанням даної заяви позивач підтвердив факт повного ознайомлення з Умовами та Тарифами банку, які разом із заявою складають єдиний договір. Відносно доводів позивача про зміну кредитного ліміту, представник відповідача зазначив, що за умовами договору, сторони погодили право банку коригувати розмір кредитного ліміту з обов`язковим SMS-інформуванням клієнта, а оскільки позивач не надав заперечень у встановлений 30-денний строк та продовжував систематично користуватися коштами й здійснювати платежі, він фактично підтвердив свою згоду з такими умовами. Окремо представник відповідача зазначив про пропуск позивачем строків позовної давності, оскільки з моменту укладення договору 05.02.2021 до дня подання позовної заяви у листопаді 2025 року минуло понад три роки, тобто позивач звернувся до суду з порушенням строків позовної давності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Таким чином, з огляду на зазначені приписи законодавства, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна інших осіб.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Способи захисту судом цивільних прав визначені статтею 16 ЦК України та іншим спеціальним законодавством України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Звертаючись до суду з позовом, особа повинна визначити такий спосіб захисту порушених цивільних прав, який призведе до реального їх поновлення.
З огляду на наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права є наявність достовірних даних про те що, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншими.
Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на те, що відповідно до процесуального закону в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити чи дійсно порушене право позивача з боку відповідача, а також з`ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав позивача.
Як встановлено судом, позивач в обґрунтування позову посилається на те, що між ним та АТ «ПУМБ» укладено договір, згідно з яким позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Такий договір, за твердженнями позивача, є недійсним у частині нарахування процентів, пені та штрафних санкцій та укладений з порушенням норм законодавства. У зв`язку з наведеним, посилаючись, зокрема, на норми Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просить зобов`язати відповідача зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором з визнанням кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій.
Відповідно до заяви №2001807718602 від 05.02.2021 (а.с. 9), позивач підписавши заяву прийняв публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в повному обсязі та з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування. Крім того, позивач відповідно до заяви просив підключити його до інтернет-банкінгу.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд приходить до висновку, що підписана між позивачем та АТ «ПУМБ» заява №2001807718602 від 05.02.2021 є договором приєднання до публічної пропозиції АТ «ПУМБ» і містить всі умови кредитного договору.
Згідно п. 4.3.6 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, сторони дійшли згоди, що банк має право: змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.
Судом встановлено, що згідно з відомостями, наданими відповідачем, позивач із заявою про незгоду щодо зміни (збільшення) кредитного ліміту до банку не звертався. Беручи до уваги, що позивач в судове засідання не з`явився та не надав суду доказів на спростування вказаних обставин, суд приходить до висновку, що зміна розміру кредитного ліміту відбулась за згодою сторін у порядку, передбаченому договором, та не була односторонньою зміною умов зобов`язання без волевиявлення позивача.
Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
При цьому суд зазначає, що частина перша ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Позивачем може бути особа, яка вважає, що її право, свободу чи інтерес порушено та створені перешкоди для реалізації її прав, що зумовило її звернення до суду. При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права або виникнення додаткового обов`язку.
З огляду на вищевказане, суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість вказаних вище позовних вимог та факт порушення його прав з боку відповідача.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Щодо застосування строків позовної давності слід вказати наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19, зазначено, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску.
Таким чином, оскільки публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування до договору комплексного обслуговування фізичних осіб укладена 05 лютого 2021 року, проте позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише 28 листопада 2025 року, з пропущеним строком позовної давності.
В зв`язку з тим, що позовні вимоги позивачем не доведені, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову у зв`язку з їх необґрунтованістю.
На підставі викладеного, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому підстави для їх задоволення відсутні.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81,ч. 1 ст. 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про захист прав споживачів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Коваль