Справа № 298/1121/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2025 року у складі судді Ротмістренко О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Сивак Микола Іванович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-
в с т а н о в и в :
У серпні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Сивак Микола Іванович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько – ОСОБА_4 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , й на день смерті проживав один, що стверджено довідкою Виконавчого комітету Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, старостинського округу №3 від 20.06.2025 за №217. Майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 : частки квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 не залишив заповіту, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.
Позивачка зазначає, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є: дружина ОСОБА_4 — ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які, за твердженням позивачки, не прийняли спадщину, та позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Вказує, що 13.06.2025 позивачка ОСОБА_1 з метою прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Сивак М.І. з заявою про прийняття спадщини, який відмовив приймати дану заяву через пропущення позивачкою строку на прийняття спадщини, та відмовив зареєструвати спадкову справу в Спадковому реєстрі. Нотаріус рекомендував позивачці звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Позивачка вказує, що строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 спливав 22.09.2020, однак позивачка, маючи намір подати відповідну заяву нотаріусу в кінці строку захворіла, з 07.09.2020 по 25.09.2020, діагноз – міжреберна невралгія з вираженим больовим синдромом, про що надала довідку. Також указала, що 13.06.2025 та 04.08.2025 позивачка дізналася, що її батько не залишив заповіту, й те, що жодна особа не зверталась до нотаріуса, щоб оформити спадщину, яка залишилась після смерті її батька, що стверджено відмовою нотаріуса від 13.06.2025 №121/02-14, витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 82079303 від 04.08.2025 р., витягом зі Спадкового реєстру за № 82079341 від 04.08.2025 р.
Позивачка, наполягаючи на тому, що нею з поважних причин пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки вона хворіла й не змогла вчасно подати заяву, й донедавна не знала, що її батько не залишив заповіту, й жоден із спадкоємців не оформив спадщини, й через віддаленість місця відкриття спадщини та місця проживання позивачки, звернулась в суд з вказаним позовом. 
Враховуючи вищенаведене, позивач просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтуванні позову, не надав належної їм правової оцінки та безпідставно відмовив у позові.
У відзиві на апеляційну скаргу Хирівська міська рада Самбірського району Львівської області просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а розгляд справи проводити за відсутності представника міської ради.
В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилася. Про дату, час, місце розгляду належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи в заявленому позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними, допустимими, достатніми доказами поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений законом строк, тому відсутні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.07.1987, виданим на ім`я ОСОБА_5 , де в графі батько значиться ОСОБА_4 ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00051746869 від 12.06.2025, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.10.2011, з яких убачається, що ОСОБА_5 у зв`язку з укладенням шлюбу 27.01.2007 присвоєно прізвище ОСОБА_6 ; свідоцтвом про шлюб від 08.09.2012 серії НОМЕР_3 , з якого вбачається що ОСОБА_7 у зв`язку з укладенням шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_8 . 
Зі свідоцтва про смерть, виданим виконкомом Слохинівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 23.03.2020 серії НОМЕР_4 убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 67 років у селі Сливниця, Старосамбірського району Львівської області помер ОСОБА_4 . 
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, старостинського округу № 3 від 20.06.2025 за №217 до дня смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , й на день смерті проживав один. 
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1994, виданого згідно з розпорядженням №5 від 14.12.1994 представництва Фонду державного майна України у Великоберезнянському районі Закарпатської області, про що було зроблено запис в реєстрову книгу БТІ №185, довідки КП «БТІ» Великоберезнянської селищної ради від 03.06.2025 №60 за ОСОБА_4 зареєстрована частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 . 
З довідки КП «БТІ» Великоберезнянської селищної ради від 03.06.2025 № 60 убачається, що співвласниками згаданої квартири поряд з ОСОБА_4 є: ОСОБА_2 (розмір частки ); ОСОБА_9 (розмір частки ); ОСОБА_5 (розмір частки ). 
Як убачається з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №82079303 від 04.08.2025, інформація щодо складання заповітів, спадкових договорів ОСОБА_4 у вказаному реєстрі відсутня
Згідно з витягом зі Спадкового реєстру за №82079341 від 04.08.2025 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є: дружина ОСОБА_4 — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 12.06.2025 № 00051748069); донька ОСОБА_4 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 01.12.1977, з якого убачається, що батьком ОСОБА_9 є ОСОБА_4 ; свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 від 01.03.1997, з якого убачається, що ОСОБА_9 у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 ; та позивачка. 
Як зазначає позивачка, її мати – ОСОБА_4 та сестра – ОСОБА_3 після смерті батька спадщину не прийняли.
З листа приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Сивака М.І. від 13.06.2025 № 121/02-14 убачається, що 13.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з чим нотаріус повідомив позивачці, що прийняти заяву позивачки та зареєструвати спадкову справу у спадковому реєстрі не може, оскільки позивачка пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України термін для прийняття спадщини. Одночасно нотаріус повідомив, що згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України позивачка має право звернутися в суд для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
До позовної заяви додано копію технічного паспорту на квартиру за адресою АДРЕСА_3 , зробленого на замовлення ОСОБА_1 , витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 29.05.2025. 
26.08.2025 позивачка звернулась до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з поважністю пропуску такого строку. 
Обґрунтовуючи поважність пропуску строків для прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку зі смертю її батька, позивачка посилається на ту обставину, що маючи намір подати відповідну заяву нотаріусу в кінці строку захворіла, а саме з 07.09.2020 по 25.09.2020, діагноз – в міжреберна невралгія з вираженим больовим синдромом, про що додала до позовної заяви копію довідки КНП «ВЦПМСД Ужгородської районної ради» від 30.07.2025 № 632. Крім того, позивачка вказала, що 13.06.2025 та 04.08.2025 позивачка дізналася, що її батько не залишив заповіту, й те, що жодна особа не зверталась до нотаріуса, щоб оформити спадщину, яка залишилась після смерті її батька, пославшись при цьому на відмову нотаріуса від 13.06.2025 № 121/02-14, витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 82079303 від 04.08.2025, витяг зі Спадкового реєстру за № 82079341 від 04.08.2025.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
За правилами ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.
Частиною 1 ст. 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил ч.3 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Закон гарантує спадкоємцю право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини.
Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови «Про судову практику справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.
Матеріалами справи доведено, що позивачка ОСОБА_1 знаходилася на амбулаторному лікуванні з 07.09.2020 по 25.09.2020., діагноз – міжреберна невралгія з вираженим больовим синдромом. Інших даних про знаходження позивачки у хворобливому стані матеріали справи не містять.
Хвороба спадкоємця не є беззаперечно поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, яка перешкоджає їй звернуться до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 
При цьому, в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували, що позивач мала такий стан здоров`я, який перешкоджав зверненню до нотаріуса впродовж строку для прийняття спадщини.
Віддаленість свого місця проживання від місця відкриття спадщини, на яку посилається позивачка, як підставу пропуску строку прийняття спадщини, не може розцінюватися як поважна причина, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування.
Не є поважними причинами необізнаність позивачки про те, що її батько не залишив заповіту, й те, що жодна особа не зверталась до нотаріуса, щоб оформити спадщину, яка залишилась після смерті її батька.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не довела належними, допустимими, достатніми доказами поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. 
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 02 червня 2026 року.
Головуючий: 
Судді: