Дата документу  Справа № 314/2363/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/830/26	Головуючий у 1-й інстанції Кононенко І.О.	
Єдиний унікальний №314/2363/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року       м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участі захисника Ткач В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ткач Вікторії Олександрівни на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 10.05.2025 року о 11 год. 03 хв. на 263 км автомобільної дороги М18 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «JEEP CRD LIMITED» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
У поданій від імені ОСОБА_1 апеляційній скарзі захисник Ткач В.О. просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивувала тим, що оскаржуване судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не в повній мірі встановлено усі обставини та досліджено докази, що призвело до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння мають формальний характер. Факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено, оскільки відсутні незалежні свідки події, що сталася 10.05.2025 року. Водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами йому не видавався.
Захисник, посилаючись на відсутність файлів з відеозаписом події у підсистемі «Електронний суд», вказує, що нездійснення відеофіксації та незалучення свідків ставить під сумнів дотримання уповноваженими особами встановленої законом процедури огляду на стан сп`яніння.
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було роз`яснено права та обов`язки та не вручено копію протоколу. Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 складено різними працівниками поліції з численними процесуальними порушеннями. 
На переконання апелянта, вказані обставини у сукупності унеможливлюють визнання зібраних доказів належними та допустимими.
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». 
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні. Захисник не заперечувала проти апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши захисника Ткач В.О., що діє в інтересах ОСОБА_1 , і яка підтримала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно досліджено обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №325834 від 10.05.2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний; водій від надання пояснень відмовився;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager», в якому перелічено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зазначено позитивний результат з показником 0,61 ‰ алкоголю;
- роздруківці результатів приладу «Alcotest Drager 6820», серійний номер ARHK-0073, тест №2570 з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, а результат тестування склав 0,61 ‰ алкоголю, підпис особи, що тестують, наявний;
- долученим до матеріалів справи відеозаписом.
Доводи захисника про відсутність відеозапису події, що сталася 10.05.2025 року, не ґрунтуються на матеріалах справи, до яких, всупереч наведеним аргументам, долучено матеріальний носій - оптичний диск з відеозаписом (а.п.11).
Більш того, до відповідної графи протоколу про адміністративне правопорушення внесено відомості щодо застосованого поліцейськими технічного засобу відеозапису.
На переконання апеляційного суду змістом відеозапису події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.
Враховуючи вищевикладене та з огляду на положення ст.266 КУпАП, присутність свідків за таких обставин була непотрібна, а протилежні доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Щодо вимог апелянта про скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається, з-поміж іншого, на відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак і відсутність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, проте такі аргументи не ґрунтуються на матеріалах справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення судом було досліджено відеозапис події. 
Так, змістом наявного відеозапису об`єктивно зафіксовано рух автомобіля «JEEP CRD LIMITED» н.з. НОМЕР_1 до моменту його зупинки. У подальшому відображено, як із салону автомобіля з правої сторони виходить водій ОСОБА_1 . При цьому водійське сидіння та кермо на даному автомобілі в силу особливостей його конструкції розташоване з правого боку. Також встановлено, що окрім ОСОБА_1 поруч з автомобілем і в самому автомобілі нікого не було. На іншу особу, як на водія транспортного засобу, ОСОБА_1 не вказував. Факт керування саме даним автомобілем водій абсолютно не заперечував. Навпаки під час поверхневої перевірки ОСОБА_1 на відповідне запитання працівника поліції конкретизував напрямок свого руху, зазначивши назву населеного пункту, звідки він прямує на даному автомобілі. 
Зафіксовані на відеозаписові події відбувалися послідовно та без розриву у часі, його фрагменти за змістом є взаємодоповнюючими та беззаперечно свідчать про факт керування транспортним засобом «JEEP CRD LIMITED» н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 за встановлених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. 
Наведене спростовує протилежні доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
Водночас посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який у тексті апеляційної скарги іменується водієм, у співвідношенні із доводами сторони захисту в апеляційній скарзі про відсутність доказів такого керування, на переконання апеляційного суду, є суперечливими та протилежними за змістом.
Порівнюючи таку версію сторони захисту із тією, що була представлена у судовому засіданні суду першої інстанції іншим захисником, апеляційний суд зауважує наступне.
Так, згідно оскаржуваної постанови судді захисник у судовому засіданні вказала, що за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ОСОБА_1 керував автомобілем під час несення військової служби та перевозив медика. 
Проте, на переконання апеляційного суду, й щодо такої версії подій існують обґрунтовані сумніви, з огляду на зміст відеозапису події та долученої до матеріалів провадження іншим захисником копії відпускного квитка ОСОБА_1 від 09.05.2025 року про звільнення останнього у відпустку за сімейними обставинами строком на три дні з 09.05.2025 року по 12.05.2025 року.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом вказаних нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено працівниками поліції внаслідок виявлення у нього передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак.
При цьому апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського.
При цьому апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не надає водієві або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського. А відтак, заперечення захисника в цій частині є безпідставними.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено. 
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року.
В ньому зазначено дату та місце його оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення. 
У вказаному процесуальному документі також зафіксовано відомості про роз`яснення ОСОБА_1 передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП прав та обов`язків, про отримання ОСОБА_1 копії протоколу, а також про відсторонення водія від керування транспортним засобом шляхом паркування без порушень ПДР. Наведені обставини засвідчено власноручними підписами ОСОБА_1 у протоколі.
В апеляційній скарзі захисник також зазначала про те, що тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами водієві не видавався.
Надаючи правову оцінку заявленим аргументам апелянта, суд апеляційної інстанції виходить з такого. 
Згідно із п.5 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1086 від 17.12.2008 року, до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення.
Відповідно до п.2 вказаного підзаконного акта тимчасове вилучення посвідчення водія на транспортний засіб здійснюється поліцейським шляхом вилучення посвідчення водія, виготовленого на бланку, та/або внесення інформації до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. 
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення дійсно вбачається, що відповідно до графи 16 тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами ОСОБА_1 не видавався, на що посилалась захисник у апеляційній скарзі. 
Апеляційний суд, із урахуванням наведених вище правових норм, зауважує, що моменту видачі такого тимчасового дозволу передує процедура вилучення у водія виготовленого на спеціальному бланку посвідчення, яке відповідно до графи 15 вказаного протоколу працівниками поліції не вилучалось, оскільки водій пред`явив його в електронному вигляді у мобільному застосунку «Дія».
У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. 
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Ткач Вікторії Олександрівни залишити без задоволення.
Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя         О.С. Гончар