Справа № 462/3616/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року м.Львів
Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої-судді - Гедз Б.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
в с т а н о в и в:

Представник позивача - адвокат Яценко Є.О. звернувся до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , аліменти на малолітнього сина ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення
позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що із відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 , який проживає з матір?ю - ОСОБА_1 та переьуває на її утриманні. Незважаючи на рівність обов?язків батьків, повним
вихованням і забезпеченням сина займається його мати. Оскільки Позивач не має в своєму розпорядженні даних про розмір доходу та витрат Відповідача, проте із врахуванням віку дитини та відповідних потреб малолітньої дитини, просить вирішити питання стягнення із відповідача аліментів у частці не менше 1/3 від заробітку (доходу).
Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 30.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 рекомендованою поштовою кореспонденцією скеровувались до відома відповідача ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до неї, роз`яснено право відповідача, порядок та строки подання відзиву на позовну заяву, однак як вбачається із конверта, яким відповідачу скеровувалась судова кореспонденція, такий повернуто на адресу суду неврученим адресату із зазначенням причини невручення, згідно із відомостей офіційного трекінгу АТ «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019
року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
У визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний
строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідачем відзиву до суду не подано, про наявність поважних причин не подання відзиву у встановлений строк суду не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день ухвалення рішення також не поступала.
Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.
У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.10.2021 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , який був зареєсьровани й 02.09.2017 Бучанським міським відділом державної реєст рації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, а.з. № 249.
Відповідно до копії свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 09.07.2018 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є сторони у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (арк. 8).
Відповідно до Довідки № 309 від 24.05.2021, виданої виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради, на підставі акту на предмет проживання без реєстрації (зворотній бік арк. 11), вбачається, що ОСОБА_2 проживає спільно зі своєю матір?ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та знаходиться на її утриманні (арк.11).
Довідкою ТзОВ "Онлайн школа 977" підтверджується, що ОСОБА_2 дійсно навчається у ТзОВ "Онлайн школа 977" (арк. 12) і позивач несе витрати за навчання, що підтверджується копіями платіжних інструкції від 30.08.2025 на суму 3500 грн, від 29.12.2025 на суму 3000 грн (арк. 13, 14).
Довідкою ФОП ОСОБА_5 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує заняття з понеділка по п`ятницю з 08:00 до 18:00 в дитячому освітньому центрі розвитку ФОП ОСОБА_6 , абонплата для відвідування центру на місяць складає 7500 грн, додаткові послуги становлять 250 грн. на день (арк. 15).
Копіями платіжних інструкцій підтверджується, що позивач ОСОБА_1 в період з 08.09.2025 до 09.03.2026 понесла витрати за відвідування сина ОСОБА_2 дитячого освітнього центру розвитку ФОП ОСОБА_6 на суму 75500 (арк. 16-22).
З копії декларації № 0001-16ОА-2ЕА0 про вибір лікаря вбачається, що законним представником ОСОБА_2 є його мати ОСОБА_4 (арк. 23). 
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про його незадовільний стан здоров`я, про перебування на його утриманні інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної допомоги, а також те, що у нього відсутні можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. 
Суд вважає, що відповідно до вимог закону обов`язком батька є забезпечення нормальних умов життя для своєї дитини, а не лише примусова сплата мінімальних платежів, встановлених законодавством, а також те, що сторони на рівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя.
Ураховуючи наведене, беручи до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на своєму утриманні немає, дитина ОСОБА_2 проживає з матір`ю ОСОБА_7 , перебуває на іі утриманні, мати несе витрати за навчання та розвиток дитини, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно буде відповідати вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини, а також, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності, справедливості та рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, в тому числі і її матеріального утримання, реальних потреб дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягувати аліменти на сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третини (1/3 частини) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та водночас справедливим у відповідності до обов`язку обох батьків матеріального утримання дітей, відтак відповідатиме і реальним потребам дитини і матеріальному становищу обох батьків у справі.
Окрім того, із змісту статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Так, частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Тобто, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь держави 1331,20 грн судового збору.
Керуючись ст. 180-184, 185, 192 Сімейного кодексу України, ст. 12, 13, 81, 89, 259, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину задоволити повністю.
Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третини (1/3 частини) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів з дня звернення із позовом до суду, тобто з 24.04.2026.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір на суму 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення складено 15.06.2026.
Суддя: (підпис) Б.М. Гедз
З оригіналом згідно. Оригінал рішення у справі № 462/3616/26.
Суддя:            Б.М.Гедз