ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/16491/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕО-ТРАНС" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Нео-Транс" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.09.2025 №478/3500070123 про сплату збільшення суми грошового зобов`язання з акцизного податку з вироблених в Україні підакцизних товарів (пального) у розмірі 5705408,75 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 4 564 327 грн та штрафними санкціями (штрафами) у розмірі 1141081,75 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.09.2025 №479/3500070123 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за не обладнання складів витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильників у розмірі 400000 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.09.2025 №481/3500070123 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за несвоєчасне подання та неподання повідомлень про облік об`єктів оподаткування за формою №20-ОПП у розмірі 1414740 грн.
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю “Нео-Транс” (далі - ТОВ “Нео-Транс”, позивач) зазначило про протиправність висновків Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, викладених в акті документальної планової виїзної перевірки від 18.08.2025 №347/35-00-07-0705/35868601, та прийнятих на його підставі податкових повідомлень-рішень від 17.09.2025 №478/3500070123, №479/3500070123 та №481/3500070123. Позивач вказував, що оскаржувані рішення прийняті без належного з`ясування фактичних обставин господарської діяльності товариства, без повного дослідження первинних документів та з порушенням вимог податкового законодавства.
Так, позивач зазначив, що акт містить хибну оцінку суті господарських операцій, не враховує відсутність об`єкта оподаткування та бази оподаткування акцизним податком при списанні пального. Зазначимо, що фактично йде мова про: виявлення недостачі пального на складах; перевитрата пального в баках транспортних засобів під час виконання виробничих завдань. Перевитрата пального в баках має місце за наступних обставин. Для власного споживання пального Позивач придбаває пальне у платників акцизного податку і зберігає його на власних акцизних складах. При цьому, акцизний податок на таке пальне вже сплачений його виробниками чи імпортерами. З власних акцизних складів через паливно-роздавальні колонки Позивач заправляє пальне в паливні баки власних (орендованих) транспортних засобів. На ці операції Позивач складає відповідні акцизні накладні в одному екземплірі, закриваючі рух підакцизного товару. Тобто, у розумінні абзацу другого пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України відбувається реалізація пального для власного споживання. А рух (облік) пального в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП та СЕ) припиняється. Позивач має затверджені норми витрат пального для транспортних засобів. Водночас, слід наголосити, що дані норми витрат є внутрішнім економічним орієнтиром, а не обов`язковою для виконання законодавчо закріпленою нормою витрат пального. Не у всіх випадках вдається досягнути затверджених норм витрат: водії транспортних засобів можуть не дотриматись оптимального швидкісного режиму, можуть змінювати маршрут через транспортну ситуацію на дорогах, здійснювати стоянку з ввімкненим двигуном, обігрів автомобіля в холодну пору року чи охолодження влітку тощо. Це призводить до збільшення фактично спожитого обсягу пального під час рейсів та розходження з плановими показниками. При цьому понаднормові обсяги пального є такими, що використані для виконання робочих поїздок в межах господарської діяльності позивача. Кількість і номенклатура понаднормово витраченого пального фіксується сторонами в зведеному подорожніх листах. Ці дані не мають впливу на показники в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП та СЕ) оскільки паливний бак транспортного засобу, відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України, не є акцизним складом, а пальне вже було реалізовано товариством для власного споживання.
Позивач наголосив, що накладні в одному екземплярі з дотриманням вимог пп.213.1.2, п.231.3 ПК України, пальне як підакцизний товар завершило свій рух в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП та СЕ) та вважається спожитим. Пальне в баках транспортних засобів спожито для власних потреб під час здійснення статутної діяльності Позивача не було втрачено, у тому числі і понад норми встановлені Постановою Кабінету Міністрів України “Про затвердження норм втрат нафтопродуктів під час їх приймання, зберігання, відпуску, перевантаження та транспортування” від 05.08.2020 № 686. 4. Баки транспортних засобів не є акцизним складом. Відповідач безпідставно ототожнює ситуацію списання пального в акцизних складах і пального, яке вже реалізовано в баки та спожите. При складанні акцизних накладних необхідно зазначити акцизний склад, що у випадках з баками транспортних засобів – не можливо. 5. З усього обсягу пального придбаного Позивачем і в подальшому: а) реалізованого Товариством шляхом фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального з акцизного складу у бак транспортного засобу для власного споживання; б) втраченого під час його приймання, зберігання, відпуску, перевантаження та транспортування обсяг нафтопродуктів, який перевищує норми втрат, затверджені Кабінетом Міністрів України, акцизний податок сплачено. 6. Оскільки акцизний податок зі списаного обсягу пального вже був сплачений, то відсутня база оподаткування з акцизного податку в розумінні п.214.6, п.214.7 ПК України. Враховуючи викладене, висновки Відповідача про порушення пп.213.1.6 п.213.1 ст.213, п.214.7 ст.214, п.216.2 ст.216 ПК України є необґрунтованими, а ППР №478/3500070123 від 17.09.2025 – незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Окремо позивач заперечив висновки щодо порушення позивачем пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України в частині не обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється зберігання пального, витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі у кількості 16 штук, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі – у кількості 4 штуки (Розділ 3.1.3, п.9 Розділу 4 “Висновки” Акта). Зазначив, що складом правопорушення, визначеного пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України, за яке передбачена штрафна санкція, є саме необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів лічильників та рівнемірів-лічильників. Водночас, у ході перевірки Відповідачем встановлено наявність на дату початку документальної планової виїзної перевірки (10.06.2025) на акцизних складах Товариства витратомірів/рівнемірів-лічильників рівня нафтопродуктів, які були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, що підтверджується матеріалами справи, зокрема і актом перевірки.
Витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у всіх наведених випадках були повірені пізніше, ніж передбачено термінами повірки лічильників, але до початку перевірки . Таким чином, на дату початку документальної планової виїзної перевірки всі зазначені у Акті 16 витратомірів-лічильників та 4 рівнеміри-лічильники були зареєстровані та повірені. Враховуючи вищевказане та той факт, що у ході перевірки Відповідачем встановлено наявність на акцизному складі позивача витратомірів-лічильників та рівнемірів лічильників, які мали позитивні результати повірки, застосування штрафних санкцій згідно п.128-1.1 ст.128-1 Податкового кодексу України є безпідставним через відсутність складу правопорушення.
Щодо порушення Позивачем п.63.3 ст.63 ПК України, що полягає у неподанні в терміни (несвоєчасному поданні) до контролюючих органів відомостей про об`єкти оподаткування за формою №20-ОПП по 1161 орендованим та 183 власним об`єктам та неподанні по 33 орендованим та 10 власним об`єктам (стор. 123-124 Акта), представник позивача зазначив, що повідомлення про об`єкт оподаткування за формою 20-ОПП не є тотожним заяві про взяття на облік, що здійснюється за іншими формами, у т.ч. за формами № 1-ОПП, № 5-ОПП та № 1-ОПН. Таким чином, неповідомлення про об`єкти оподаткування не є підставою для відповідальності згідно з п.117.1 ст.117 ПК України, яким передбачено відповідальність за неподання заяв або документів для взяття на облік. Чинне законодавство України не містить норм, які б встановлювали відповідальність безпосередньо за несвоєчасне подання або неподання до контролюючих органів відомостей про об`єкти оподаткування за формою №20-ОПП. Крім того, норми ПК України не встановлюють строки подання повідомлення про виникнення об`єкту оподаткування за формою № 20-ОПП, що своєю чергою, виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності згідно з п.117.1 ПК України. Тому фінансові санкції за п.117.1 ПК України не можуть бути застосовані за неподання (несвоєчасне подання) повідомлення за формою 20-ОПП, оскільки строки для його подання встановлюються не ПК України, а підзаконним нормативним актом п. 8.4, 8.5 Порядку №1588. Отже, оскільки, на думку позивача, відсутня відповідальність на законодавчому рівні, відповідно і відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.
Посилаючись на практику Верховного Суду, позивач зазначив, що диспозиція ст. 117 ПК України не передбачає відповідальність за неподання звітів чи повідомлення щодо об`єкта оподаткування. Крім того, відповідно до п. 63.3 ст 63 ПК України на платника податків покладається обов`язок подання заяви про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку, а Порядком №1588 врегульовано питання подання платником податків повідомлення форми 20-ОПП, що є різними за змістом документами.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 09:30 год. 07 січня 2026 року.
Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року №469 у зв`язку із призначенням судді Канигіної Т.С. на посаду судді Сьомого апеляційного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 13.12.2025 № 954/2025, з урахуванням наказу голови Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 № 69/10 про відрахування її зі штату суду, відповідно до підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №440/16491/25, за результатами якого суддею з розгляду цієї справи визначено суддю Алєксєєву Н.Ю., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 року.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕО-ТРАНС" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до провадження. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, за змістом якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.
Відповідач вказав, що ТОВ “НЕО-ТРАНС” самостійно визначено обсяги нестач за результатами інвентаризацій, складено відповідні акти, відображено в бухгалтерському обліку втрати від нестачі пального. Також, вартість таких нестач виставлена у вигляді претензій для відшкодування в адресу перевізників, які спричинили такі нестачі, що свідчить про не використання пального для надання послуг, а про факт нестачі такого пального з встановленням винних осіб та відшкодуванням нестач. В бухгалтерському обліку ТОВ “НЕО-ТРАНС” визначено інший операційний дохід: Дт 715 “Одержані штрафи, пені, неустойки” Кт 374112 “Розрахунки за претензіями по пальному” на загальну суму 20 877 941,21 грн., в т.ч. за: 2023 рік у сумі 2 951 902,71 грн., 2024 рік у сумі 12 891 080,68 грн., 1 квартал 2025 року у сумі 5 034 957,82 грн. Вказані бухгалтерські проводки підтверджують отримання компенсації (продаж) нестачі пального, а не власне споживання, як зазначено у позовній заяві Позивачем. Проведені операції також спростовують твердження Позивача щодо реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів з метою власного споживання (п.213.1.2 ст.213 ПКУ).
Перевірка проведена на підставі первинних документів, наданих ТОВ “НЕО-ТРАНС” щодо списання пального. І, відповідно, на підставі таких первинних документів платником сформовані регістри бухгалтерського обліку. І, саме, на підставі цих документів здійснені бухгалтерські проводки: Дт 947 “Нестачі і втрати від псування цінностей” - Кт 2031 “Паливо на складах”, Кт 2032 “Паливо у баках”. Щодо твердження Позивача, що вартість пального на 947 рахунку не є понаднормованих витрат в розумінні VI ПК України, а є відображенням в бухобліку напряму використання пального на підставі власної облікової політики для управлінських цілей. В той час, в бухгалтерському обліку 947 рахунок “Нестачі і втрати від псування цінностей” Позивачем був сформований на підставі актів на списання ТМЦ: витрати від знецінення / списання запасів (пальне в баках), витрати за результатами інвентаризації – запаси Орендовані автомобілі, автопарк, Міжнародні лайнхоли (пальне в баках), як використання пального понад норми, встановлені самим Позивачем, а не напрямок використання пального, як зазначено Позивачем. Таким чином: Позивачем самостійно визначено обсяги нестач за результатами інвентаризацій, складено відповідні акти, відображено в бухгалтерському обліку втрати від нестачі пального. Також, вартість таких нестач виставлена у вигляді претензій для відшкодування в адресу перевізників, які спричинили такі нестачі, що свідчить знову ж таки не про використання пального для надання послуг, а про факт нестачі такого пального з встановленням винних осіб та відшкодуванням нестач. За результатами перевірки акцизний податок був нарахований на нестачу (втрату) палива, що перевищує встановлені норми Позивачем (баки транспортних засобів) та місцях зберігання з врахуванням Постанови КМУ від 05.08.2020 № 686 “Про затвердження норм втрат нафтопродуктів під час їх приймання, зберігання, відпуску, перевантаження та транспортування”.
Відповідач зазначив, що в ході перевірки встановлено, що ТОВ “Нео-Транс” у перевіряємому періоді на території введених в експлуатацію акцизних складів (уніфіковані номери 1020308, 1020327, 1020310, 1020329, 1021030, 1021029, 1021244) зберігало пальне з використанням витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, що не мали позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування, які проведені у строки визначені Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 “Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями”, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за № 1417/29547 – далі Наказ №1747. Підприємство не заперечує факт того, що частина витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників були повірені пізніше, ніж передбачено термінами повірки лічильників.
Також відповідач зазначив, що у перевіряємому періоді заява (повідомлення) за формою №20-ОПП є складовою облікових даних платника податків. Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 “Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів”, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за №1562/20300, який прийнятий на виконання п. 63.3 ст.63 Податкового кодексу України, визначено порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, та встановлено форми відповідних документів, які подаються до контролюючих органів для такого обліку. Податковий контроль за поданням, своєчасним поданням, внесенням змін до облікових даних платника податків здійснюється контролюючими органами, а відповідальність передбачена ст.117 ПКУ. Стосовно встановлення строків подання повідомлення про об`єкт оподаткування Порядком №1588 та відсутності в ПКУ строків повідомлення про об`єкт оподаткування за формою №20-ОПП, слід зазначити, що згідно з абз. четвертим п.63.3 ст.63 ПКУ платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. Порядок обліку платників податків і зборів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 “Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів”, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за №1562/20300. Порядком №1588 встановлено форму 20-ОПП, а також інші форми для ведення обліку платників податків і зборів (у т.ч., але не виключно №1-ОПП, №5-ОПП, №1-ОПН). Пунктом 117.1 статті 117 ПКУ встановлено відповідальність за неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв, документів про взяття на облік у відповідному контролюючому органі, внесення інших змін до своїх облікових даних платником податків тощо. Інформація про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням платників податків, які подається платником податків за формою №20-ОПП, є складовою облікових даних платника податків, оскільки стосується об`єктів оподаткування та/або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, щодо яких здійснюється податковий контроль. Таким чином, не повідомлення/несвоєчасне повідомлення про об`єкти оподаткування є підставою для застосування штрафних санкцій згідно з п.117.1 ст.117 ПКУ.
У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що оскільки позивачем ніколи не проводились інвентаризації пального в паливних баках автомобілей, накази про проведення інвентаризацій пального в паливних баках автомобілей ніколи не видавались, інвентаризаційні описи, акти інвентаризацій, звіряльні відомості, протоколи інвентаризаційноїх комісії за такими інвентаризаціями не складались. Відповідно, такі документи не могли були предметом дослідження під час планової документальної перевірки. Умовні “нестачі” пального в баках автомобілей, які за своєю суттю є понаднормовим використанням пального під час робочих поїздок, визначались позивачем відповідно до даних зведених подорожніх листів, шляхом співставлення даних щодо залишку пального на початок рейсу, кількості пального, заправленого під час здійснення рейсу, кількості витраченого пального згідно затверджених норм витрат та залишку пального в баку після завершення рейсу. В разі виявлення понаднормової витрати пального, воно списувалось на підставі акту списання на рахунок 94 “Інші витрати операційної діяльності”. Під час перевірки інспекторами фактично досліджувались документи щодо проведення інвентаризацій запасів на складах, а не в паливних баках службових авто. Такі інвентаризації проводяться відповідно до “Облікової політики” позивача не рідше одного разу на рік комісією, призначеною наказом директора товариства, з обов`язковим складанням протоколу комісії, акту інвентаризації, інвентаризаційного опису та, за необхідності, звіряльної відомості. 
Перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду за результатами інвентаризацій позивачем було списано на рахунок Дт 947 “Нестачі і втрати від псування цінностей” нестач палива на складах (Кт 2031) на загальну суму 2 053 149.51 грн (стор.63 Акту перевірки), з яких сума акцизного податку складає 355 835.88 грн (стор.66-67 Акту перевірки), а не 4 564 327.00 грн, як це визначено оскаржуваним податковим повідомленням- рішенням. 2. Позиція відповідача ґрунтується на помилковій кваліфікації понаднормово використаних в межах господарської діяльності обсягів пального (умовні “нестачі” в паливних баках автомобілей) як “втрачених підакцизних товарів” у розумінні пп.213.1.6 ст.213 ПКУ. При цьому відповідачем не взяті до уваги показники зведених подорожніх листів, які свідчать про безумовне використання “втрачених підакцизних товарів” у власній господарській діяльності позивача під час здійснення робочих поїздок власним або орендованим автотранспортом.
Таким чином, понаднормово витрачене в межах господарської діяльності платника податку пальне не є “втраченим підакцизним товаром” у розумінні пп.213.1.6 п.213.1 ст.213, п.214.7 ст.214 ПКУ, а значить і не є об`єктом оподаткування акцизним податком. Вартість умовних “нестач” пального в баках автомобілей виставлена у вигляді претензій перевізникам, які спричинили таку нестачу, що свідчить не про використання пального для надання послуг, а про факт нестачі такого пального. Такий висновок суперечить фактичним обставинам справи.
На субрахунку 947 "Нестачі і втрати від псування цінностей" ведеться облік нестач грошових коштів та інших цінностей і втрат від псування цінностей, що виявлені в процесі заготовлення, переробки, збереження, та реалізації. Згаданий у Акті перевірки субрахунок 947 “Нестачі і втрати від псування цінностей” відноситься до рахунку 94 “Інші операційні витрати”, сума витрат, закумульована на якому відображається у рядку Звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) 2180 “Інші операційні витрати”. Відповідно, невірна класифікація підприємством витрат всередині субрахунків рахунку 97 “Інші операційні витрати” не призводить до спотворень в обліку та фінансовій звітності підприємства. Таким чином, невірне застосування субрахунків всередині рахунку 97 “Інші операційні витрати” не призводить до виникнення додатково об`єкту оподаткування з акцизного податку.
Зазначав, що після відкриття провадження в даній справі на адресу ТОВ “НЕО-ТРАНС” надійшла індивідуальна податкова консультація №1037/ІПК/99-00-09-04-03ІПК від 23.02.2026. Наведені в індивідуальній податковій консультації №1037/ІПК/99-00-09-04 03ІПК від 23.02.2026 висновки свідчать про необгрунтованість і протиправність встановленого в Акті перевірки порушення, а саме заниження акцизного податку на загальну суму 4 564 327,26 грн
Ухвалою суду від 22.04.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати учасників справи, свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.
Суд, вивчивши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ТОВ "Нео - Транс" зареєстровано в якості суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи, яке є платником акцизного податку.
У період з 10.06.2025 по 11.08.2025 Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі наказу № 60-п від 28.05.2025 “Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ “Нео-Транс” (код ЄДРПОУ 35868601)” проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ “Нео-Транс” за період діяльності з 01.01.2018 по 31.03.2025. 
За результатами перевірки 18.08.2025 складено Акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи №347/35-00-07 0705/35868601, яким зокрема встановлено наступні порушення: 
1. пп. 213.1.6 п. 213.1 ст. 213, п. 214.7 ст. 214, п. 216.2 ст. 216 Податкового кодексу України занижений акцизний податок на загальну суму 4 555 681,25 грн.., в т.ч. по періодах: березень 2023 року на суму 28 316,21 грн., квітень 2023 року на суму 40 680,14 гри., травень 2023 року на суму 15 53 8,82 грн., червень 2023 року на суму 9 598,41 грн., липень 2023 року на суму 23 697,89 грн., серпень 2023 року на суму 50 551,43 грн., вересень 2023 року на суму 56 676,63 грн., жовтень 2023 року на суму 91 871,63 грн., листопад 2023 року на суму 156 140,66 грн., грудень 2023 року на суму 207 366,68 грн., січень 2024 року на суму 389 978,31 грн., лютий 2024 року на суму 263 873,53 грн., березень 2024 року на суму 166 934,06 грн., квітень 2024 року на суму 109 727,84 грн., травень 2024 року на суму 116 430,82 грн., червень 2024 року на суму 121 128,88 грн., липень 2024 року на суму 145 875,78 грн., серпень 2024 року на суму 141 066,75 грн., вересень 2024 року на суму 237 328,39 грн., жовтень 2024 року на суму 262 038,56 грн., листопад 2024 року на суму 263 221,05 грн., грудень 2024 року на суму 407 398,54 грн., січень 2025 року на суму 352 016,15 грн., лютий 2025 року на суму 478 639,09 грн., березень 2025 року на суму 419 585 грн;
2. п.п.230.1.1, п.п.230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України п. 1 ст. 28 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” від 18.06.2024 №3817 в частині не обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
3. п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання до контролюючих органів відомості про об`єкти оподаткування за формою № 20-ОПП по 1161 орендованим та 183 власним об`єктам та не подано по 33 орендованим та 10 власним об`єктам. 
Позивач не погодився з частиною висновків, викладеними в акті перевірки, та 29.08.2024 подав заперечення на Акт. 
За результатами розгляду заперечень, відповідно до листа відповідача № 3077/6/35-00-07-01-10 від 12.09.2025, переглянуто висновки Акта в частині відсутності реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального, а саме: встановлено порушення вимог п.п.230.1.2 Податкового кодексу України в частині відсутності реєстрації лише одного акцизного складу (а не чотирьох як зазначалось в Акті) за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Героїв України,111Б.
За результатами встановлених порушень актом перевірки від 18.08.2025 №347/35-00-0701-05/35868601, відповідачем прийняті, зокрема, податкові повідомлення-рішення від 17.09.2025:
- від 17.09.2025 №478/3500070123, яким збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку з вироблених в Україні підакцизних товарів (пального) у розмірі 5 705 408.75 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями у сумі 4 564 327 грн та штрафними санкціями у сумі 1 141 081,75 грн; 
- від 17.09.2025 №479/3500070123, яким застосовано до ТОВ “Нео-Транс” штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за необладнання складів витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильників у розмірі 400 000 грн;
- від 17.09.2025 №481/3500070123, яким застосовано до ТОВ “Нео-Транс” штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за несвоєчасне подання та неподання повідомлень про облік об`єктів оподаткування за формою №20-ОПП у розмірі 1 414 740 грн. 
Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на податкові повідомлення-рішення від 17.09.2025 №478/3500070123, №479/3500070123 та №481/3500070123.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги № 34284/6/99-00-06-03-01-06 від 28.11.2025 скарга позивача залишена без задоволення, податкові повідомлення рішення – без змін. 
Вважаючи, що податкові повідомлення-рішення від 17.09.2025 №№478/3500070123, 479/3500070123, 481/3500070123 винесені всупереч вимогам чинного законодавства України, є необгрунтованими, а отже підлягають скасуванню, ТОВ “Нео-Транс звернулось до суду із позовом про визнання їх протиправними та скасування.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).
Стосовно податкового повідомлення-рішення від 17.09.2025 №478/3500070123, яким збільшено податкові зобов`язання на суму у сумі 4 564 327 грн та штрафні санкції у сумі 1 141 081,75 грн грн за заниження акцизного податку, суд зазначає наступне.
У п.п.3.1.3 “Акцизний податок” ІІІ Описової частини акта про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ “Нео-Транс” від 18.08.2025 №347/35-00-0701-05/35868601 зазначено, що перевіркою встановлено списання ТОВ “НЕО-ТРАНС” нестач дизельного пального на витрати за результатами інвентаризацій та актів на списання. 
Всього протягом 2023-2025 рр. списано пального на загальну суму 24 299 349,84 грн. по бухгалтерському рахунку Дт 947 “Нестачі і втрати від псування цінностей” по рахункам: Кт 2031 “Паливо на складах” та Кт 2032 “Паливо у баках”. 
ТОВ “НЕО-ТРАНС” надано до перевірки звіряльні відомості результатів інвентаризації запасів, в яких зазначено кількість встановлених нестач пального. На підставі таких відомостей здійснено списання нестач за результатами інвентаризації на витрати по рахунку 947 “Нестачі і втрати від псування цінностей”. Позивач не нараховував акцизний податок за даними списаннями.
Підставою збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з акцизного податку є висновок контролюючого органу про заниження акцизного податку на загальну суму 459697 грн щодо товару (паливо), вартість нестачі якого виставлена підприємством у вигляді претензій для відшкодування в адресу перевізників, які спричинили такі нестачі, що свідчить про не використання пального для надання послуг, а про факт нестачі такого пального з встановленням винних осіб та відшкодуванням нестач.
У розумінні підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Для цілей оподаткування акцизним податком з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів зіпсовані, знищені товари, або товари, наявність чи місцезнаходження яких не підтверджено таким суб`єктом господарювання, у тому числі товари, нестача яких виявлена за результатами інвентаризації, проведеної суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі (у тому числі на вимогу контролюючого органу, надану згідно з підпунктом 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу під час перевірки контролюючим органом), вважаються проданими безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання. Ця норма не застосовується до випадків, передбачених пунктом 216.3 статті 216 цього Кодексу.
За положеннями підпункту 213.1.6 пункту 213.1 статті 213 ПК України об`єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, обсяги та вартість втрачених підакцизних товарів (продукції), крім випадків, передбачених пунктом 216.3 статті 216 цього Кодексу.
Пунктом 214.7 статті 214 ПК України установлено, що при псуванні, знищенні, втраті підакцизних товарів (продукції), крім випадків, передбачених у пункті 216.3 статті 216 цього Кодексу, базою оподаткування є вартість та обсяги втрачених товарів (продукції), що перевищують встановлені норми втрат згідно з пунктом 214.6 статті 214 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.
Податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: податок на пальне обчислюється за такими ставками, зокрема важкі дистиляти (газойль) (код згідно з УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) ставка 139,5 євро за 1000 літрів (пункт 215.3 статті 215 ПК України).
У відповідності до п. 216.1, 216.2 статті 216 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 цього Кодексу.
Датою виникнення податкового зобов`язання щодо зіпсованого, знищеного, втраченого підакцизного товару (продукції) є дата складання відповідного акта. У цьому пункті втраченим є товар (продукція), місцезнаходження якого платник податку не може встановити.
У цьому пункті втраченим є товар (продукція), місцезнаходження якого платник податку не може встановити.
За положеннями пункту 216.3 статті 216 ПК України податкове зобов`язання щодо втраченого підакцизного товару (продукції) не виникає, якщо:
а) платник податку документально зафіксував ці втрати та надав контролюючим органам необхідні докази того, що відповідний підакцизний товар (продукцію) утрачено внаслідок аварії, пожежі, повені чи інших форс-мажорних обставин і його використання на митній території України є неможливим;
б) підакцизний товар (продукцію) утрачено внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого товару (продукції) чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом. Ця вимога застосовується у разі втрати підакцизних товарів (продукції) у межах нормативів втрат, які затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;
в) підакцизний товар (продукцію):
примусово відчужено або вилучено для потреб держави відповідно до Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану", за умови якщо у майбутньому його попереднім власником або уповноваженою ним особою не буде здійснено заходів щодо отримання компенсації за примусово відчужений підакцизний товар (продукцію);
передано Збройним Силам України та добровольчим формуванням територіальних громад, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Міністерству внутрішніх справ України, Управлінню державної охорони України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, іншим утвореним відповідно до законів України військовим формуванням, їх з`єднанням, військовим частинам, підрозділам, установам або організаціям, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони держави, органам місцевого самоврядування, а також на користь центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, сил цивільного захисту та/або закладам охорони здоров`я державної, комунальної власності, та/або структурним підрозділам з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій без попереднього або наступного відшкодування їх вартості;
надано як гуманітарну допомогу.
Пунктом 216.6 статті 216 ПК України передбачено, що при використанні підакцизних товарів (продукції) для власних виробничих потреб датою виникнення податкових зобов`язань є дата їх передачі для такого використання, крім використання для виробництва підакцизних товарів (продукції).
Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що вартість та обсяги втрачених товарів (продукції), що перевищують встановлені норми втрат є об`єктом оподаткування акцизним податком. Фактичні втрати визначаються шляхом проведення інвентаризації.
При цьому, обов`язок складання акта про знищення, втрату підакцизного товару (продукції) та документальної фіксації таких обставин, покладається саме на платника податків.
Відповідно до п.214.6 ст.214 ПКУ норми втрат нафтопродуктів під час їх приймання, зберігання, відпуску, перевантаження та транспортування затверджуються Кабінетом Міністрів України. За наявності понаднормативних втрат нафтопродуктів під час їх приймання, зберігання, відпуску, перевантаження та транспортування та якщо з таких обсягів акцизний податок не сплачувався або сплачувався за пільговою ставкою, базою оподаткування є втрачений під час їх приймання, зберігання, відпуску, перевантаження та транспортування обсяг нафтопродуктів, який перевищує норми втрат, затверджені Кабінетом Міністрів України. 
Постановою КМУ від 05.08.2020 № 686 “Про затвердження норм втрат нафтопродуктів під час їх приймання, зберігання, відпуску, перевантаження та транспортування” затверджені норми втрат на нафтопродукти за різними кодами УКТ ЗЕД. 
Норми втрат нафтопродуктів визначаються для таких операцій: приймання; відпуск; перевантаження; зберігання; транспортування- автомобільним транспортом, залізничним транспортом, суднами морського і річкового транспорту, трубопровідним транспортом. 
ТОВ “НЕО-ТРАНС” в своїй діяльності використовує дизельне пальне за кодом УКТ ЗЕД 2710 19 4300. 
Згідно вищевказаної Постанови по зберіганню нафтопродуктів за кодами УКТ ЗЕД від 2710 19 3101 до 2710 19 4800 включно затверджено норми втрат по місцях зберігання , а саме норми втрат кількості фактичних добових залишків продукції на підставі добового обліку, зазначеного в журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів, відсотків за добу, складають: осінньо-зимовий період- 0,02 весняно-літній період – 0,04.
Норми втрат на дизельне пальне в баках автомобілів чинним законодавством не затверджені.
Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 (далі План рахунків), на рахунку 94 Інші витрати операційної діяльності ведеться облік витрат операційної діяльності підприємства, крім витрат, які відображаються на рахунках 90 Собівартість реалізації, 91 Загальновиробничі витрати, 92 Адміністративні витрати, 93 Витрати на збут.
За дебетом рахунку відображається сума визнаних витрат, за кредитом - списання на рахунок 79 Фінансові результати.
Рахунок 94 Інші витрати операційної діяльності має, серед іншого субрахунок 947 Нестачі і втрати від псування цінностей. На субрахунку 947 Нестачі і втрати від псування цінностей ведеться облік нестач грошових коштів та інших цінностей і втрат від псування цінностей, що виявлені в процесі заготовлення, переробки, збереження, та реалізації. Одночасно із списанням цінностей, винних у нестачі яких не встановлено, на витрати, балансова вартість списаного активу зараховується на позабалансовий рахунок 07 Списані активи.
Згідно п. 5.7. Методичних рекомендацій бухгалтерського обліку запасів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 № 2, нестачі та втрати запасів, в межах встановлених норм природного убутку під час транспортування, відносяться на збільшення первісної вартості оприбуткованих запасів такого найменування, групи, видів.
Нестачі та втрати запасів в межах встановлених норм природного убутку під час зберігання, а також нестачі та втрати запасів понад норми природного убутку визнаються витратами звітного періоду з відображенням їх фактичної собівартості (з урахуванням транспортно-заготівельних витрат) за дебетом субрахунку 947 Нестачі і втрати від псування цінностей. Якщо на підприємстві облік запасів ведеться за цінами продажу, то списанню підлягає також відповідна сума торговельної націнки, що за розрахунком відноситься до вартості запасів, що виявилися у нестачі або зіпсовані.
Одночасно суми нестач і втрат від псування запасів понад норми природного убутку до прийняття рішення про конкретних винуватців відображаються на позабалансовому субрахунку 072 Невідшкодовані нестачі і втрати від псування цінностей.
Після встановлення осіб, які мають відшкодувати втрати запасів понад норми природного убутку, належна до відшкодування сума зараховується до складу дебіторської заборгованості та іншого операційного доходу і розрахунків з бюджетом (на різницю між сумою, що має бути відшкодована винним, і фактичною собівартістю нестачі і втрат від псування запасів) одночасно зі списанням сум, що відображені на позабалансовому субрахунку 072 "Невідшкодовані нестачі і втрати від псування цінностей". Сума відшкодування визначається згідно із законодавством.
Тобто, на бухгалтерському рахунку №947 відображаються як втрати в межах норми природного убутку, так і нестачі та втрати понад норми природного убутку при прийманні товару по акту приймання нафти та нафтопродуктів за формою 5-НП.
В бухгалтерському обліку пальне було списано в обліку по 947 рахунку “Нестачі і втрати від псування цінностей”, який позивачем сформований на підставі актів на списання ТМЦ: витрати від знецінення / списання запасів (пальне в баках), витрати за результатами інвентаризації – запаси Орендовані автомобілі, автопарк, Міжнародні лайнхоли (пальне в баках), як використання пального понад норми, встановлені самим позивачем.
Для визначення нестачі палива кількість їх нестачі слід порівняти з нормами природних втрат; за відсутності норм природних втрат втрата розглядається як нестача понад норму (п. 4 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879). 
Згідно вказаного пункту: Виявлені при інвентаризації розбіжності між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку регулюються підприємствами в такому порядку: …
нестача запасів у межах установлених норм природного убутку, виявлена під час інвентаризації, списується за розпорядженням керівника підприємства на витрати. Норми природного убутку можуть застосовуватися лише у разі виявлення фактичних нестач і після взаємозаліку нестач цінностей і лишків внаслідок пересортиці. За відсутності норм природного убутку втрата розглядається як нестача понад норму;
нестача цінностей понад норми природного убутку, а також втрати від псування цінностей списуються з балансу та відносяться на рахунок винних осіб у розмірі, визначеному відповідно до законодавства, у разі якщо винні особи не встановлені, вони зараховуються на позабалансовий рахунок до моменту встановлення винних осіб або закриття справи згідно із законодавством.
На підставі первинних документів платником сформовані регістри бухгалтерського обліку, на підставі цих документів здійснені списання, відображені наступним чином: Дт 947 “Нестачі і втрати від псування цінностей” - Кт 2031 “Паливо на складах”, Кт 2032 “Паливо у баках”.
В бухгалтерському обліку ТОВ “НЕО-ТРАНС” визначено: Дт 715 “Одержані штрафи, пені, неустойки” Кт 374112 “Розрахунки за претензіями по пальному” на загальну суму 20 877 941,21 грн., в т.ч. за: 2023 рік у сумі 2 951 902,71 грн., 2024 рік у сумі 12 891 080,68 грн., 1 квартал 2025 року у сумі 5 034 957,82 грн. 
Позивачем самостійно визначено обсяги нестач за результатами інвентаризацій, складено відповідні акти, відображено в бухгалтерському обліку втрати від нестачі пального, що сторонами не заперечується. Також, вартість таких нестач виставлена у вигляді претензій для відшкодування в адресу перевізників.
Позивач при обґрунтуванні позовної заяви наголошує на тому, що виявлені розбіжності податковий орган безпідставно вважає об`єктом оподаткування акцизним податком.
З акта перевірки слідує, що відповідач ототожнює господарські операції з надання послуг з транспортування та відпуску пального в паливні баки власних та орендованих автомобілів саме з реалізацією пального. При цьому, товариство позивача не заперечує того, що, дійсно зареєстроване платником акцизного податку, проте наголошує на тому, що обліковані суми з рахунку 2032 відображають перевитрати водіями палива у межах отриманих підприємством обсягів палива, за яким вже сплачено акцизний податок і складена акцизна накладна. Також, перевитрата водіями палива понад внутрішні норми не є витратами в розумінні пп.213.1.6, оскільки відсутня фізична втрата пального, пальне використано для власного споживання за призначенням, а саме для заправки автомобілів.
Підакцизні товари використані ТОВ «Нео-Транс» у межах норм господарської діяльності, їх не можна вважати такими, що втрачено понаднормово або використано не за призначенням.
Відповідно до приписів ст.214 ПК України податкові зобов`язання з акцизного податку виникають у платника лише за втрати понад встановлені норми та втрати в межах норм не є базою для оподаткування.
Податкові зобов`язання по акцизному податку мають розраховуватися на основі фактичних цін, підтверджених договорами та первинною документацією, оскільки помилки в оцінці вартості підакцизних товарів можуть призвести до неправильного нарахування податку.
Відтак, на думку суду, формування висновку про заниження податкових зобов`язань з акцизного податку може відбуватись з урахуванням аналізу первинних документів, на підставі яких відбувалось віднесення сум на бухгалтерський рахунок 947, співставлення чи є відповідне списання понаднормовою втратою, чи є операцією, на яку нараховується акцизний податок.
Вказані обставини в акті перевірки не відображені. На цій підставі суд вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу про нарахування податкового зобов`язання з акцизного податку згідно податкового повідомлення-рішення від 17.09.2025 №478/3500070123.
З урахуванням викладеного суд висновує про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявність правових підстав для його скасування.
При вирішенні даного спору в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 479/3500070123 від 17.09.2025 про застосування штрафних санкцій, суд виходить з наступного.
Підпунктом 14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів та приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
В свою чергу, пп.14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.
Пунктом 230.1. ст.230 ПК України визначено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
За змістом п.12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, норми п.230.1 ст.230 цього Кодексу розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.
Відповідно до вимог ст. 230 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок №891).
Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (пп. 3 п. 2 Порядку №891).
Відповідно до пп.4 п.2 Порядку обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).
Враховуючи норми п.22 підрозд. 5 розд. XX ПК України, платники податку зобов`язані з 1 травня 2019 року до 1 червня 2019 року зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року. Суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватися платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.
Тобто при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Як вбачається з акту перевірки, перевіркою дотримання норм ПКУ щодо обладнання витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі встановлено порушення п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПКУ (з урахуванням виправленої технічної помилки, на яку зауважило підприємство) в частині не обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється зберігання пального витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі – у кількості 16 штук, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі – у кількості 4 штуки, а саме: 
1. Акцизний склад 1020308, місцезнаходження - Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Каштанова буд.6, зареєстрований 14.03.2023. Склад обладнано резервуаром РГС-(50+50), серійний номер 102020162, введено в експлуатацію 21.11.2022 згідно договору оренди №ДАО-2111 від 21.11.2022 укладений з ТОВ "НОВА ПОШТА", додаткова угода до договору №1, акт приймання передачі майна від 21.11.2022. Згідно картки рахунку 20310 за 2022рік - ТОВ “НЕО-ТРАНС” отримало пальне 09.11.2022 у кількості 8800л. Резервуар обладнано: двома витратомірами-лічильниками “Паливно-роздавальні колонки Шельф 100-V-50/90-2-1-2”, серійні №№ 15114, 15115 – дата повірки згідно відмітки у паспорті-формулярі 21.04.2025 (враховуючи термін повірки для ПРК 1 рік, дата повірки повинна бути 21.11.2023р.) рівнеміром-лічильником рівня пального у резервуарі “Рівнемір-сигналізатор ультразвуковий УУС-01”, серійний № 4082 – згідно свідоцтва про повірку ПL032004025 повірку здійснено 15.05.2025, дійсне до 15.05.2027 (враховуючи термін повірки для рівнеміра 2 роки, дата повірки повинна бути 21.11.2024 р.) 
2. Акцизний склад 1020327, місцезнаходження - Хмельницька область, Хмельницький район, с/рада Розсошанська, автодорога Житомир-Чернівці, 191 км + 850 (ліворуч), зареєстрований 14.03.2023. Склад обладнано резервуаром РГС-(50+50), серійний номер 102020163, введено в експлуатацію 02.01.2023 згідно договору оренди №ДАО-2111 від 21.11.2022 укладений з ТОВ "НОВА ПОШТА", додаток №1 до Договору оренди майна №ДАО-2111 від 21.11.2022 (в редакції додаткової угоди №1 від 02.01.2023), акт №2 приймання передачі майна від 02.01.2023. Згідно картки рахунку 20310 за 2022рік - ТОВ “Нео Транс” отримало пальне 30.12.2022 у кількості 5000л. Резервуар обладнано:- двома витратомірами-лічильниками “Паливно-роздавальні колонки Шельф 100-V 50/90-2-1-2”, серійні №№ 15130, 15131 - дата повірки згідно відмітки у паспорті формулярі 17.04.2025 (враховуючи термін повірки для ПРК 1 рік, дата повірки повинна бути 02.01.2024)- рівнеміром-лічильником рівня пального у резервуарі “Рівнемір-сигналізатор ультразвуковий УУС-01”, серійний № 4090 - згідно свідоцтва про повірку ПL031604025 повірку здійснено 16.05.2025, дійсне до 16.05.2027 (враховуючи термін повірки для рівнеміра 2 роки, дата повірки повинна бути 02.01.2025 р.) 
3. Акцизний склад 1020310, місцезнаходження - Київська область, Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 98-А, зареєстрований 14.03.2023. Склад обладнано резервуаром РГС (73+73), серійний номер 102020161, введено в експлуатацію 26.01.2023 згідно договору оренди №ДАО-2111 від 21.11.2022 укладений з ТОВ "НОВА ПОШТА", додаток №1 до Договору оренди майна №ДАО-2111 від 21.11.2022 (в редакції додаткової угоди №2 від 26.01.2023), акт №3 приймання передачі майна від 26.01.2023. Згідно картки рахунку 20310 за 2023рік - ТОВ “НЕО-ТРАНС” отримало пальне 03.01.2023 у кількості 7865л. Резервуар обладнано:- витратомірами-лічильниками “Паливно-роздавальні колонки Шельф 100-V-50/90-2-1 2” у кількості 4 шт., серійні №№ 15132, 15133, 15134, 15135 - дата повірки згідно відміток у паспортах-формулярах 10.04.2025 (враховуючи термін повірки для ПРК 1 рік, дата повірки повинна бути 26.01.2024).- рівнеміром-лічильником рівня пального у резервуарі “Рівнемір-сигналізатор ультразвуковий УУС-01”, серійний № 4091 - згідно свідоцтва про повірку ПL031704025 повірку здійснено 16.05.2025, дійсне до 16.05.2027 (враховуючи термін повірки для рівнеміра 2 роки, дата повірки повинна бути 26.01.2025). 
4. Акцизний склад 1020329, місцезнаходження - Львівська область, Львівський район, село Муроване, вул. Київська, 2а, зареєстрований 20.03.2023. Склад обладнано резервуаром РГС-(50+50), серійний номер 102020161, введено в експлуатацію 06.03.2023 згідно договору оренди №ДАО-2111 від 21.11.2022 з ТОВ "НОВА ПОШТА", додаток №1 до Договору оренди майна №ДАО-2111 від 21.11.2022 (в редакції додаткової угоди №3 від 06.03.2023), акт №4 приймання – передачі майна від 06.03.2023. Згідно картки рахунку 20310 за 2023рік - ТОВ “НЕО-ТРАНС” отримало пальне 24.03.2023 у кількості 29323л. Резервуар обладнано:- витратомірами-лічильниками “Паливно-роздавальні колонки Шельф 100-V-50/90-2-1 2” у кількості 2 шт., серійні №№ 15537, 15538 - дата повірки згідно відміток у паспортах-формулярах 22.04.2025 (враховуючи термін повірки для ПРК 1 рік, дата повірки повинна бути 06.03.2024)- рівнеміром-лічильником рівня пального у резервуарі “Рівнемір-сигналізатор ультразвуковий УУС-01”, серійний № 4093 з перетворювачем №14304 - згідно свідоцтва про повірку ПL031904025 повірку здійснено 15.05.2025, дійсне до 15.05.2027 (враховуючи термін повірки для рівнеміра 2 роки, дата повірки повинна бути 06.03.2025).
5. Акцизний склад 1021030, місцезнаходження - Тернопільська область, Тернопільський район, м. Тернопіль, вул. Микулинецька, буд. 29/г, зареєстрований 12.12.2023. Склад обладнано резервуаром РГН-1-1-80, серійний номер 1139, введено в експлуатацію 01.01.2024 згідно Наказу по підприємству №6 від 01.01.2024 та акту приймання – передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №6 від 01.01.2024. Згідно картки рахунку 20310 за 2023рік - ТОВ “НЕО-ТРАНС” отримало пальне 15.12.2023 у кількості 29230л. Резервуар обладнано:- витратомірами-лічильниками “Паливно-роздавальні колонки Шельф 100-V-50/90-2-1 2” у кількості 2 шт., серійні №№ 16080, 16081 - дата повірки згідно відміток у паспортах-формулярах 15.04.2025 (враховуючи термін повірки для ПРК 1 рік, дата повірки повинна бути 01.01.2025) 
6. Акцизний склад 1021029, місцезнаходження - Чернівецька область, Чернівецький район, м. Чернівці, вул. Руська, 248 К, зареєстрований 12.12.2023. Склад обладнано резервуаром РГН-1-1-80, серійний номер 1139, введено в експлуатацію 01.01.2024 згідно Наказу по підприємству №5 від 01.01.2024 та акту приймання – передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №5 від 01.01.2024. Згідно картки рахунку 20310 за 2023рік - ТОВ “НЕО-ТРАНС” отримало пальне 13.12.2023 у кількості 29230л. Резервуар обладнано витратомірами-лічильниками “Паливно-роздавальні колонки Шельф 100-V-50/90-2-1-2” у кількості 2 шт., серійні №№ 16091, 16092 - дата повірки згідно відміток у паспортах-формулярах 16.04.2025 (враховуючи термін повірки для ПРК 1 рік, дата повірки повинна бути 01.01.2025). 
7. Акцизний склад 1021244, місцезнаходження - Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вулиця Карбишева, буд.2, зареєстрований 08.02.2024. Склад обладнано резервуаром РГН-1-1-80, серійний номер 1142, введено в експлуатацію 22.01.2024 згідно Наказу по підприємству №8 від 22.01.2024 та акту приймання – передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №8 від 22.01.2024. Згідно картки рахунку 20310 за 2024рік - ТОВ “НЕО-ТРАНС” отримало пальне 08.02.2024 у кількості 6000л. Резервуар обладнано витратомірами-лічильниками “Паливно-роздавальні колонки Шельф 100-V-50/90-2-1-2” у кількості 2 шт., серійні №№ 16084, 16085 - дата повірки згідно відміток у паспортах-формулярах 14.04.2025 (враховуючи термін повірки для ПРК 1 рік, дата повірки повинна бути 22.01.2025)
Таким чином, на думку перевіряючих, ТОВ “Нео-Транс” у перевіряємому періоді на території введених в експлуатацію акцизних складів (уніфіковані номери 1020308, 1020327, 1020310, 1020329, 1021030, 1021029, 1021244) зберігало пальне з використанням витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, що не мали позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування, які проведені у строки визначені Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 “Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями”, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за № 1417/29547.
Пунктом 128 прим.1.1 ст. 128 прим.1 ПК України передбачено, зокрема, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а у разі порушення вказаної норми передбачена відповідальність.
Вказаними вище нормами Податкового кодексу України встановлено обов`язок суб`єкта (розпорядника акцизних складів, де розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів) обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
За відсутності обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та відсутності реєстрації їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у встановлений строк виключає можливість проведення суб`єктом здійснення операцій з обігу пального та його зберігання.
Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, ТОВ “Нео-транс” здійснило реєстрацію витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників рівня пального на акцизних складах, що встановлено в самому акті перевірки.
Тобто, фактично на дату перевірки витратоміри-лічильники та рівноміри-лічильники були встановлені, повірені та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, доказів іншого Акт перевірки не містить і не заперечується відповідачем.
Водночас, складом правопорушення, визначеного пунктом 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України, за яке передбачена штрафна санкція, є саме необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.
При цьому, ані зазначена норма, ані інші положення Податкового кодексу України, як вже було зазначено вище, не передбачають відповідальності за порушення строку повірки обладнання або реєстрації зазначених рівнемірів та витратомірів.
Верховним Судом у постанові від 19.01.2023 по справі №580/9246/21 сформовано правову позицію, що застосування пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України можливе виключно у випадку необладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, як передбачено диспозицією вказаної норми. Порушення строків обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами- лічильниками та реєстрації їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (передбачених підпунктом 12 підрозділу 5 Розділу XX Податкового кодексу України), якщо на час проведення перевірки встановлено їх наявність на акцизних складах та їх реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, не може бути підставою для застосування до платника податків пункту 1281.1 статті 1281 Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2024 року у справі № 640/5202/22.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставними висновки контролюючого органу щодо порушення Позивачем вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України.
Отже, прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № 479/3500070123 від 17.09.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 17.09.2025 №479/3500070123, суд виходить із такого.
Перевіркою встановлено, що у періоді з 01.01.2018 по 31.03.2025 ТОВ “НЕО-ТРАНС” до контролюючих органів відомості про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (за ф. 20-ОПП):
- не подано по 33 орендованим об`єктам та 10 власним об`єктам;
- несвоєчасно подано по 1161 орендованим об`єктам та 183 власним об`єктам. 
Детальна інформація наведена в додатках 2.5, 2.6, 2.7 до акту перевірки.
Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ “НЕО-ТРАНС” в порушення п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України неподано в терміни (несвоєчасно) до контролюючих органів відомості про об`єкти оподаткування за формою № 20-ОПП по 1161 орендованим та 183 власним об`єктам та не подано по 33 орендованим та 10 власним об`єктам.
Загальні положення щодо обліку платників податків врегульовано статтею 63 глави 6 розділу II ПК України.
Так, відповідно до пункту 63.1 статті 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з приписами пункту 63.3 статті 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
На виконання пункту 63.10 статті 63 ПК України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначаються:
63.10.1. порядок обліку платників податків і зборів;
63.10.2. перелік документів, які подаються для взяття на облік платників податків, а також порядок подання таких документів;
63.10.3. форми заяв, свідоцтв та документів з питань реєстрації та обліку платників податків.
Відповідно до статті 62 глави 5, статей 63 - 68 глави 6 розділу II, пункту 133.3 статті 133, пунктів 153.13, 153.14 статті 153 розділу III, пункту 335.2 статті 335 розділу XVIII Податкового кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах був затверджений Порядок обліку платників і зборів (надалі - Порядок № 1588).
Приписами пункту 1.2 Порядку № 1588 передбачено, що ведення обліку платників податків є одним із способів податкового контролю. Облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
В силу положень пункту 1.3 Порядку № 1588, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають усі платники податків.
Відповідно до пункту 1.4 Порядку № 1588, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.
Платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (пункт 8.1 Порядку № 1588).
Згідно з пунктом 8.2 Порядку № 1588, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.
Відокремлені підрозділи юридичної особи подають інформацію про об`єкти оподаткування, що знаходяться на їх балансі.
Юридична особа інформує про всі об`єкти оподаткування крім тих, відомості щодо яких надані до відповідних контролюючих органів відокремленими підрозділами такої юридичної особи.
Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, рахунок 10 "Основні засоби" призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух власних або отриманих на умовах фінансової оренди об`єктів і орендованих єдиних (цілісних) майнових комплексів, які віднесені до складу основних засобів, а також об`єктів інвестиційної нерухомості.
До основних засобів належать матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів і послуг, виконання робіт, надання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби визначені в Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби".
За дебетом рахунку 10 "Основні засоби" відображається надходження (придбаних, створених, безоплатно отриманих) основних засобів на баланс підприємства, які обліковуються за первісною вартістю, сума витрат, яка пов`язана з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта; сума дооцінки вартості об`єкта основних засобів, за кредитом - вибуття основних засобів внаслідок продажу, безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом, а також у разі часткової ліквідації об`єкта основних засобів, сума уцінки основних засобів. За дебетом рахунку 10 "Основні засоби" також відображається сума створеного забезпечення, зокрема на передбачену законодавством рекультивацію порушених земель.
У свою чергу Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за № 288/4509, визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби, інші необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (далі - основні засоби), а також розкриття інформації про них у фінансовій звітності.
Група основних засобів, за визначенням наведеним у пункті 4 вказаного ПСБО, - сукупність однотипних за технічними характеристиками, призначенням та умовами використання необоротних матеріальних активів.
Об`єкт основних засобів, відповідно до пункту 4 цього ж ПСБО, - це: закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з`єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством.
Якщо один об`єкт основних засобів складається з частин, які мають різний строк корисного використання (експлуатації), то кожна з цих частин може визнаватися в бухгалтерському обліку як окремий об`єкт основних засобів.
Подібні (однорідні) об`єкти - об`єкти, які мають однакове функціональне призначення та однакову справедливу вартість.
Відповідно до пункту 5 ПСБО 7, для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими групами:
5.1. Основні засоби
5.1.1. Земельні ділянки.
5.1.2. Капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом.
5.1.3. Будівлі, споруди та передавальні пристрої.
5.1.4. Машини та обладнання.
5.1.5. Транспортні засоби.
5.1.6. Інструменти, прилади, інвентар (меблі).
5.1.7. Тварини, які не пов`язані із сільськогосподарською діяльністю.
5.1.8. Багаторічні насадження, які не пов`язані із сільськогосподарською діяльністю, а також плодоносні рослини.
5.1.9. Інші основні засоби.
5.2. Інші необоротні матеріальні активи
5.2.1. Бібліотечні фонди.
5.2.2. Малоцінні необоротні матеріальні активи.
5.2.3. Тимчасові (нетитульні) споруди.
5.2.4. Природні ресурси.
5.2.5. Інвентарна тара.
5.2.6. Предмети прокату.
5.2.7. Інші необоротні матеріальні активи.
За визначенням наведеним у пункті 8.4 Порядку № 1588, у повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.
Відповідно до пункту 117.1 статті 117 ПК України, неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.
Суд враховує, що у подібних правовідносинах, які знайшли своє відображення у постановах від 25.09.2025 у справі №560/17705/24, від 18.11.2022 у справі № 824/1298/18-а, від 28.09.2022 у справі № 160/3561/20, від 04.05.2022 у справі № 160/12341/19, від 15.02.2022 у справі № 160/2155/20, від 03.06.2021 у справі № 640/7244/19, від 20.05.2021 у справі № 560/3008/19, від 21.07.2020 у справі № 826/14197/17, Верховний Суд виходив з того, що встановлений факт неподання платником податків повідомлення за формою 20-ОПП за кожним об`єктом оподаткування є підставою для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 117.1 статті 117 ПК України відповідно до кількості таких об`єктів оподаткування.
Застосовуючи наведені норми права, Верховний Суд у постановах від 21.07.2020 (справа №826/14197/17), від 11.04.2023 (справа №260/2584/21) дійшов висновку, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.
Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).
Згідно з пунктом 8.4 Порядку № 1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.
Тобто, повідомлення за формою № 20-ОПП є складовою облікових даних платника податків, оскільки стосується об`єктів оподаткування та/або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, щодо яких здійснюється податковий контроль.
Відповідно до наведених вище норм Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, платник податків зобов`язаний подавати повідомлення за формою №20-ОПП, зокрема, про об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.
Отже, неподання повідомлення за формою № 20-ОПП вказує на порушення обов`язку повідомити про здійснення господарської діяльності за місцезнаходженням, але жодним чином не спростовує факту проводження господарської діяльності за об`єктом та його використання у такій діяльності.
У разі виявлення в перевіряємому періоді факту неподання заяв про реєстрацію об`єктів оподаткування в контролюючих органах за формою №20-ОПП, штрафна санкція застосовується за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Таким чином, у разі встановлення фактів не повідомлення органу ДПС про наявні у суб`єкта господарювання об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язанні з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, штрафна санкція має застосовуватись в залежності від кількості таких об`єктів, про які не повідомлено податковий орган за формою 20-ОПП чи повідомлено несвоєчасно.
За змістом позовної заяви позивач не заперечив, що повідомлення за формою №20-ОПП щодо подання по 33 орендованим об`єктам та 10 власним об`єктам, ним не подано, та несвоєчасно подано по 1161 орендованим об`єктам та 183 власним об`єктам.
Відповідно до пункту 111.5 статті 111 Податкового кодексу України триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.
Згідно з пунктом 113.3 статті 113 Податкового кодексу України у разі вчинення платником податків двох або більше порушень іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.
Отже, порушення в частині неподання (несвоєчасного подання) інформації за формою №20-ОПП є триваючим, відтак, невиконання платником податків такого обов`язку станом на час проведення перевірки (незалежно від періоду виникнення об`єкта) є підставою для притягнення відповідальності згідно з пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України.
Беручи до уваги те, що позивачем не спростовано факт неподання повідомлення за формою 20-ОПП та подання повідомлення за формою 20-ОПП з порушенням термінів взяття на облік об`єкта оподаткування, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № 481/3500070123 від 17.09.2025, яким до ТОВ “Нео-Транс” за порушення п. 63.3. ст. 63 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 400 000,00 грн у зв`язку із неподанням та несвоєчасним поданням повідомлень за формою №20-ОПП, є законним та обґрунтованим.
З огляду на вказане податкове повідомлення-рішення № 481/3500070123 від 17.09.2025 відповідачем прийнято правомірно.
Відповідно до положень ст.ст. 77, 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом 30 рішення ЄСПЛ у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Відповідно до пункту 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ "Нео-Транс".
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно ч. 1ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 4 Закону України "Про судовий збір"(в редакції чинній на час подання адміністративного позову), за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 3028,00 грн.
Враховуючи те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нео-Транс" задоволено частково в частині 6105408,75 грн, то відповідно розмір судового збору за подачу позову в суд складає 91581,13грн., разом з тим, з урахуванням п. 1 ч. 3 ст. 4 судовий збір має складати не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому складає 30280 грн. 00 коп.
Враховуючи вказане, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 30280,00 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕО-ТРАНС" (вул. Європейська, 57, м. Полтава, Полтавська область, 36039, код ЄДРПОУ 35868601) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61012, код ЄДРПОУ 44131658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.09.2025 №478/3500070123, №479/3500070123.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕО-ТРАНС" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н.Ю. Алєксєєва